Справа № 347/2646/24
Провадження № 2/347/135/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Кіцули Ю.С.,

секретаря Сумарука І.П.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради Косівського району, Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом. Вимоги позову обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після смерті матері відкрилась спадщина, предметом якої є житловий будинок в АДРЕСА_1 .

З метою одержання свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено, з тих підстав, що він пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В обґрунтування причин пропуску строку, позивач стверджує, що він не був зареєстрований разом із мамою, і не знав про наявність заповіту на його ім`я, також у нього не було правовстановлюючих документів на спадкове майно, та не був обізнаний про умови прийняття спадщини. Після смерті матері, він здійснював догляд з житловим будинком, сплачував комунальні платежі, а тому вважав, що як спадкоємець вступив в управління спадковим майном. Просив врахувати вказані причини пропуску строку, а також те, що з 2019 року була пандемія ковід, а з 2022 року в Україні введено воєнний стан, що також є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із заявою про прийняття спадщини.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив його позов задовольнити, та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 терміном один місяць з часу набрання рішенням законної сили.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Однак від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника Косівської міської ради. Крім того, у поданій письмовій заяві, відповідач Косівська міська рада, не заперечила щодо задоволення позову.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач Косівська міська рада, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання. Однак подала клопотання в якому просила проводити розгляд без участі їх представника, не заперечили щодо задоволення позову.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 23.12.2024року.

23.12.2024 року розгляд справи відкладено на 12.02.2025 року у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України на ім?я ОСОБА_1 , позивач зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 (а.с.3-4), а відповідно до копії картки фізичної особи-платника податків, позивач присвоєно ідентифікаційний код (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.01.2019 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження № НОМЕР_2 від 26.03.1964 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьками є ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого від імені ОСОБА_2 , остання, зробила заповідальне розпорядження, згідно з яким все своє, де б воно не було, і з чого б воно не складалося заповіла своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Відповідно до копії роз`яснення приватного нотаріуса Косівського РНО Тонюк М.М., ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.9).

Відповідно до копії витягу з Спадкового реєстру інформація про заведену спадкову справу після смерті ОСОБА_2 відсутня (а.с.10).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строкувизнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , 1934 року народження, яка була матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Косівського РНО Тонюк М.М., 24.01.2013 року. Згідно копії вказаного заповіту ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося заповіла своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує ту обставину, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_2 і пропустив строк з поважних причин, оскільки незнав про існування заповіту на його ім`я.

Суд зауважує той факт, що матеріали справи не місять відомостей про сповіщення нотаріусом спадкоємців за заповітом про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 про наявність відповідного заповіту.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 26.10.2022 у справі № 522/17925/16 (провадження № 61-1122св22), де зазначено, що незнання спадкоємцем про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Проте, ця обставина є поважною в разі, якщо особа знала про смерть спадкодавця, але їй не було відомо про заповіт, складений на її ім`я, оскільки у випадку, якщо особа не знала про смерть спадкодавця, то навіть її обізнаність про наявність заповіту не вплинула б на реалізацію нею спадкових прав, зокрема права на подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк.

Судом встановлено, що позивач був обізнаний про смерть матері ОСОБА_2 однак йому не було відомо про існування заповіту, а тому не звернувся у визначений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що на переконання суду є поважною причиною пропуску строку в даному випадку. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає.

Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 15, 1216-1218, 1220, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Косівської міської ради Косівського району, Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном один місяць, з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2025 року.

Суддя Ю. С. Кіцула