Справа №487/4676/24
Провадження № 22-ц/812/148/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Притуляк І.О., дата складання повного текст не зазначена, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ « ФК «ЄАПБ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №77943131.

Відповідно до Договору факторингу №14 липня 2021 року укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»», до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №77943131. Згідно витягу з реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 складає 52 745,40 грн., з яких: 18 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34745,40 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 19 листопада 2021 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 , за допомогою ІТС Товариства, доступ до якого забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток, було укладено кредитний договір № 120008.

08 січня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №08012024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Селфі кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, де боржником зазначена ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру боржників від 08 січня 2024 року до Договору факторингу № 08012024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 6876 грн., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3876 грн. - сума заборгованості за процентами.

Зазначають, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики №77943131, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ОСОБА_1 19 листопада 2021 року у розмірі 52 745,40 грн.; та заборгованість за Кредитним договором №120008, укладеним між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 19 листопада 2021 року у розмірі 6876 грн., загальною сумою 59 621,40 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2024 року позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Договором позики №77943131 в сумі 52745,40 грн., з яких: 18000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 34745,40 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ«ФК «ЄАПБ» заборгованість за Договором позики №120008 в сумі 6876 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3876 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Позивача заборгованості за Договорами позики № 77943131 від 19 листопада 2024 року та № 120008 від 19 листопада 2024 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. вказує, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Тому просив про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, звертає увагу, що звертаючись до суду із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вказувало, що є новим кредитором за Договором позики №77943131 від 19 листопада 2021 року внаслідок укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року, на підтвердження чого було надано ряд документів. Разом з тим, апелянт звертає увагу, що з наданої частини Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року неможливо встановити та перевірити строк його дії. Апелянт вважає, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Апелянт звертає увагу, що Договір факторингу було укладено 14 червня 2021 року, тоді як Договір позики було укладено 19 листопада 2021 року, тобто вже після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача.

В апеляційній скарзі наголошено, що продовження сторонами строку дії договору №14/06/21 від 14 червня 2021 року внаслідок укладення Реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року (який не долучено до матеріалів справи) до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 14 червня 2021 року у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки договір позики було укладено лише 19 листопада 2021 року.

Також, звертає увагу, що копії витягів, які наявні у матеріалах справи та підтверджують перехід права вимоги, виготовлені таким чином, що не містять підписів відповідальних осіб ні Клієнта, ні Фактора. Безпосередньо Реєстр боржників до договору факторингу з якого вбачалося б право вимоги за кредитним договором позивачем суду надано не було, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги.

Тому достовірність вказаного Витягу як доказу в справі викликає очевидні сумніви.

Також, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладення кредитних договорів із ОСОБА_1 , а остання в свою чергу заперечує факт укладення договору, отримання кредиту та розмір заборгованості, які позивачем не підтверджено первинними бухгалтерськими документами.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧЕНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «СЕЛФІ ФІНАНС» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону чи електронну пошту, які б вона сама зазначила.

Зазначають, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа

Також звертає увагу на розрахунок заборгованості наданий позивачем під час подання позовної заяви, на його домку вказаний розрахунок не є підтвердження наявності кредитної заборгованості відповідачки перед позивачем.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України (в редакції на час подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень ч.ч.3,4,5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 77943131, відповідно до якого товариство надає клієнту кредит в розмірі 18 000 грн. строком на 25 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 299,44 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,70 % за один день.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов яком ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Додаткової угоди №12 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу №14/06/2021 від 14 червня 2021 року встановлено ціну продажу згідно реєстру боржників №11 від 27.10.2023 року.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року, клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників №11.

Відповідно з до Витягу з Реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №77943131 в сумі 52745,40 грн., з яких: 18000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 34745,40 грн. - заборгованість за відсотками.

Станом на 31 березня 2024 року згідно розрахунку заборгованості позивача, розмір заборгованості відповідача за Договором позики №77943131 від 19.11.2021 становить 52745,40 грн., з яких: 18000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 34745,40 грн. - заборгованість за відсотками.

Також, судом встановлено, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 120008, відповідно до якого товариство надає клієнту кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 30 днів, а саме до 13.12.2021. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 24079,41 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,90 % за один день.

Відповідно п. 2.1 Договору, кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 , або іншої платіжної карти, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

18 грудня 2021 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 120008 від 19 листопада 2021 року, відповідно до якої було продовжено строк кредиту на 30 днів, а саме до 18 січня 2022 року.

08 січня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 08012024 у відповідності до умов якого, ТОВ «Селфі кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 08 січня 2024 року до Договору факторингу №08012024 від 08 січня 2024 року, клієнт передав а Фактор прийняв Реєстр боржників.

Відповідно з до Витягу з Реєстру боржників від 08 січня 2024 року до Договору факторингу №08012024 від 08 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №120008 в сумі 6876,00 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3876 грн. - заборгованість за відсотками.

Станом на 08 січня 2024 року згідно розрахунку позивача заборгованості відповідача за Договором позики №120008 від 19 листопада 2021 року становить - 6876 грн.

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що відповідачем були укладені в електронній формі кредитний договір № 77943131 від 19 листопада 2021 року та кредитний договір № 120008 від 19 листопада 2021 року, умови якого позикодавцями були виконані. Відповідач у передбачений договорами строк заборгованість не повернула.

За такого задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про їх доведеність.

Колегія суддів із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

На підставі ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205,207 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги, що суд не перевірив докази, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки цей факт підтверджується умовами самих кредитних договорів. Кредитні договори ОСОБА_1 підписала, будь-яких застережень чи зауважень не заявляв. Номер мобільного телефону вказаний у кредитних договорах, за допомогою якого відповідачем підписано ці договори, відповідає вказаному в апеляційній скарзі номеру. Крім того, заперечуючи перерахування коштів відповідачка не була позбавлена можливості надати суду першої та апеляційної інстанції виписки по картковому рахунку вказаному у кредитному договорі.

У суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 клопотання про призначення судової економічної експертизи не заявляла та не спростувала наданий розрахунок заборгованості, надавши власний розрахунок заборгованості, доказів наявності спору між сторонами щодо ненадання кредиторами коштів за кредитними договорами суду не надала, тому доводи щодо відсутності у неї заборгованості не заслуговують на увагу.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Суд встановив, що відступлення права вимоги за кредитними договорами №77943131 та №120008 відбулося за договорами факторингу укладеними ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з Товариством обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ніким не оскаржені, визнані недійсними не були, відтак позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відповідними кредитними договорами.

Не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, на те, що позивач надав лише витяги із договорів факторингу та не надав докази оплати ціни продажу за договорами факторингу, в той час, коли належним доказом, який засвідчує факт набуття права вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів із даними за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договорами.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до наведених вимог закону на підтвердження позовних вимог позивач надав належним чином засвідчені витяги з договорів факторингу та витяги з Реєстрів боржників до договорів факторингу, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Проведення оплати за договорами факторингу не має вирішального значення для справи, оскільки за умовами усіх договорів факторингу перехід права вимоги (набуття права вимоги) відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідного Реєстру боржників і не пов`язаний з оплатою за договорами.

Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За такого посилання в апеляційній скарзі на висновки судів апеляційної інстанції не заслуговують на увагу і такі висновки не можуть бути враховані при вирішенні цього спору.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 18 лютого 2025 року.