Провадження № 2/161/1072/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Гриня О.М., за участю секретаря судового засідання Жежерун Д.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина.

1.1. Позиція позивача.

17 вересня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя придбали кооперативну квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Вони повністю сплатили внески за цю квартиру.

У цій квартирі позивача, разом з батьками, проживала з 1990 року, а після смерті батьків позивач продовжує проживати у ній.

Позивач вказує, що є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батьків, прийняла спадщину за фактом проживання разом зі спадкодавцями на момент відкриття спадщини.

Однак за життя батьки не встигли оформити право власності на квартиру, а саме отримати відповідне свідоцтво про право власності та зареєструвати своє право власності у встановленому порядку.

У зв`язку з цим, звернувшись до нотаріуса, позивач отримала відмову у видачі їй свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Посилаючись на порушення своїх спадкових та майнових прав, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

1.2. Позиція відповідача.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, але у письмовій заяві від 09 грудня 2024 року у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

1.3. Рух справи.

Ухвалою судді від 18 вересня 2024 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року задоволено клопотання позивача про зменшення судового збору, відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року, яка занесена у протокол судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

1.4. Позиція сторін у судовому засіданні.

У судове засідання сторони не прибули.

Представник позивача у письмовій заяві просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

2. Мотивувальна частина.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав.

2.1. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-7).

З матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_2 слідує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері та прийняла спадщину, як шляхом спільного проживання з нею на час відкриття спадщини.

За даними спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

За свого життя, ОСОБА_2 отримала від виконавчого комітету луцької міської ради народних депутатів ордер на жиле приміщення №19 «в» в будинку житлово-будівельного кооперативу, а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . В якості складу сім`ї зазначені позивача (донька) та ОСОБА_3 (чоловік) (а.с.8).

З матеріалів справи слідує, що будинок за адресою АДРЕСА_2 , певний час знаходився на балансі Луцького ЖКП №8 ЖБК, але наразі знаходиться на балансі утвореного у будинку ОСББ «Кравчука 26А».

Згідно наявної у справі довідки ОСББ «Кравчука 26А», яка ґрунтується на архівних документах Луцького ЖКП №8 ЖБК, пайові внески за квартиру АДРЕСА_3 були сплачені у повному обсязі (а.с.9).

Постановою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є. від 03 вересня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.11).

2.2. Зміст спірних правовідносин та норми права, що їх регулюють.

Зі встановлених судом фактичних обставин у справі та доводів заяв по суті спору слідує, що спірні правовідносини виникли стосовно успадкування кооперативної квартири, пайові внески за яку були сплачені, але за життя відповідний член кооператив не встиг належним чином оформити своє право власності на квартиру. Окрім того, в даному випадку наявність відносини, що регулюють спільну сумісну власність подружжя, прийняття спадщини та захисту майнових прав власника, у разі відсутність у нього правовстановлюючого документу.

2.2.1. Законодавство, що регулює правовий статус кооперативних квартир.

Громадяни можуть на добровільних засадах створювати житлово-будівельні, житлові, гаражно-будівельні, дачно-будівельні кооперативи, товариства індивідуальних забудовників, інші споживчі кооперативи для задоволення своїх житлово-побутових потреб.

Основним напрямом діяльності цих кооперативів і товариств є участь коштами в спорудженні і наступній експлуатації об`єктів кооперативної власності (жилих будинків, гаражів тощо), а в передбачених статутами випадках і об`єктів особистої власності членів кооперативу (товариства), а також надання членам кооперативу (товариства) послуг, які відповідають цілям його створення (стаття 51 Закону СРСР «Про кооперацію в СРСР, який діяв на час отримання ордеру на спірну квартиру).

Член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно (частина перша статті 15 Закону України «Про власність»).

2.2.2. Положення цивільного законодавства, яке регулює режим спільної сумісної власності подружжя.

Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном (частина перша статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСРС, який діяв на час отримання ордеру на квартиру).

2.2.3. Законодавство, що регулює питання прийняття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 459 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час смерті батька позивача).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), який діє на час смерті матері позивача).

2.2.4. Законодавство, що регулює захист права власності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

2.3. Позиція суду.

Зі встановлених судом обставин справи слідує, що за свого життя батьки позивача дійсно набули на праві власності кооперативну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , оскільки повністю сплатили пайові внески за неї.

Ця квартира, в силу діючого сімейного законодавства, вважалася спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно діючого на той час Кодексу про шлюб та сім`ю.

Після смерті у 1999 році ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири, яка належала спадкодавцю. Оскільки спадкова справа не заводилася, а позивач та її матір ОСОБА_2 продовжували проживати у квартирі, слід дійти висновку, що вони прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (ст.459 ЦК УРСР).

Тобто, з моменту відкриття спадщини після смерті батька, позивач стала власником 1/4 частки спірної квартири, а її матір ОСОБА_2 власником 3/4 часток у квартирі (1/2 як спільна сумісна власність + 1/4 в порядку спадкування).

В подальшому, у 2019 році померла і матір позивача ОСОБА_2 . Оскільки позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину (ст.1268 ЦК України).

Таким чином, з моменту відкриття спадщини після смерті матері, позивач ОСОБА_1 стала власником усієї квартири за адресою АДРЕСА_1 , адже набула в порядку спадкування і частку матері у квартирі розміром 3/4, будучи при цьому вже власником 1/4 частки, набутої після смерті батька.

Однак позивач позбавлена можливості оформити своє право власності на квартиру, адже у неї відсутній правовстановлюючий документ, який дозволяв би нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи той факт, що за свого життя батьки позивача повністю сплатили пайові внески за спірну квартиру, чим набули права приватної власності на неї, що не оспорюється жодною особою, зважаючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті своїх батьків, але у неї відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, на підставі ст.392 ЦК України, спадкові права позивача слід поновити шляхом визнання за нею права власності на спірну квартиру, задовольнивши таким чином позов повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.265ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 (1/4 частки), а також її матері ОСОБА_2 (3/4 частки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є Луцька міська рада, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, .

Повне судове рішення складено та підписано 17 лютого 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ