ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/34/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р. суддя Дарницького суду міста Києва Осіпенко Л.М. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 7 941 020,25 грн., що складається з 6 812 190,00 грн. основної заборгованості за розпискою та 1 128 830,25 грн. - 3% річних.

13.02.2025 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 , які розміщені на будь-яких рахунках у будь-яких банківських установах (банках), крім коштів, що містяться на рахунках накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах ціни позову - 7 941 020,25 грн. та суми сплаченого судового збору - 15 140,00 грн., всього на загальну суму - 7 956 160,25 грн.; накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 у межах ціни позову.

Мотивував заяву тим, що з урахуванням правовідносин, які склалися між сторонами, майновий характер позовних вимог та їх суттєвий розмір, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову можу утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволенні позову. Зазначає, що з відкритих джерел йому стало відомо, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та має нерухомість у власності.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні в частині накладення арешту на грошові кошти відповідача, оскільки заявляючи вимогу про накладення арешту на грошові кошти в сумі розміру заявлених позовних вимог, позивач не зазначає реквізити банківських рахунків на яких знаходяться кошти, а саме, відсутні дані про номери цих рахунків, підтвердження належності цих рахунків відповідачу та призначення відповідних рахунків, адже арешт рахунків за відсутності їх ідентифікаційних даних може призвести до накладення арешту на рахунки, з яких здійснюється перерахування заробітної плати працівників, відраховуються податки та обов`язкові збори до державного бюджету.

За відсутності даних про розмір сум, що знаходяться на рахунках, суд позбавлений можливості дотримання принципу співмірності між заявленим заходом забезпечення позову та позовними вимогами.

Крім того, при визначенні співмірності заявлених вимог враховано, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності фізичної особи-підприємця. І обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на його рахунках, може призвести до незворотних наслідків.

Також, позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того, чим саме невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, на підставі викладеного та з урахуванням вимог чинного законодавства, вважаю, що в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, слід відмовити.

Разом з цим в заяві про забезпечення позову висловлено прохання накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 .

На підтвердження права власності на нерухомість, належних ОСОБА_2 , заявником надано інформаційну довідку від 12.02.2025 року з електронного сервісу «Опендатабот» № 482-2 щодо актуальної інформації про нерухомість.

Проте, суд не може взяти до уваги в якості доказів відомості із електронного сервісу «Опендатабот», оскільки єдиною державною інформаційною системою, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження є Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Тому відомості, які містяться у неофіційному джерелі інформації, а саме в електронному сервісі «Опендатабот» є лише припущенням їх достовірності, а в силу вимог ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження права власності боржника (відповідача) на вказане в заяві про забезпечення позову майно, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в частина накладення арешту на нерухоме майно.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_1 щодо накладення арешту на рухоме майно відповідача, то з матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення даного позову в даній частині вимог, оскільки у суду відсутні відомості щодо наявності у відповідача ОСОБА_2 будь-якого рухомого майна.

З огляду на все вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,149-153,260,353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.М. Осіпенко