н/п 2/174/128/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Данилюк Т.М.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (далі - ТОВ «ФУ «ЄФКР») звернулося до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що 18.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 , укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0. У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» у 2009 році звернулось до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі № 2-550/09 від 01.12.2009 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18.10.2007 в сумі 296 196,06 грн, судовий збір в сумі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «УкрСиббанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення.

11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «ЄФКР» укладений договір № 1370/к про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором № 0 від 18.10.2007, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі № 174/406/20 (провадження № 6/174/8/2020) від 06.07.2020 замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) у виконавчих листах з АКІБ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФУ «ЄФКР».

Зазначена ухвала підтверджує, що з 2019 року правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» у зобов`язанні за кредитним договором розмір якого було встановлено та підтверджено рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі № 2-550/09 є ТОВ «ФУ «ЄФКР» та до нього перейшли всі права та обов`язки які існували на дату переходу прав вимог тому відповідно до положень ЦК України до товариства перейшло право у разі не виконання боргового зобов`язання на отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові відповідно до ст. 625 ЦК України. Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФУ «ЄФКР» нараховані за період з 12.03.2017 по 13.12.2020, відповідно до ст. 625 ЦК України простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями підтвердженими рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області по справі № 2-550/09 від 01.12.2009: три відсотки річних у розмірі 33 426,65 грн та інфляційні втрати у розмірі 95 711,47 грн, всього 129 138,12 грн. Стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника позивача, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував (а.с.46).

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.33), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст.280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, в судом встановлено, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі № 2-550/09 від 01.12.2009, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18.10.2007 в сумі 296 196,06 грн, з яких: 268 367,48 грн. заборгованість по кредиту; 24 080,29 грн заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01.09.2008 по 31.03.2009; 2 018,29 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом (а.с.6-8).

18.10.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 (а.с.9-13).

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «УкрСиббанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення (а.с.14-18).

11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «ЄФКР» укладений договір № 1370/к про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги, зокрема, за кредитним договором № 0 від 18.10.2007, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (а.с.19-21).

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 06.07.2020, замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) у виконавчих листах з АКІБ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФУ «ЄФКР» (а.с.22-23).

До позовної заяви ТОВ «ФУ «ЄФКР» долучено розрахунок інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18.10.2007 за період з 12.03.2017 по 14.12.2020 в сумі 95 711,47 грн (а.с.5).

Згідно копії платіжної інструкції № 3062 від 10.12.2024, позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с.1).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За приписами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18, та від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, провадження № 12-14гс18 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, провадження № 12-302гс18.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241 цс 19 та № 646/14523/15-ц, провадження № 14-591 цс 18. Крім того, Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148 св 18, зроблено аналогічний висновок щодо подібних правовідносин.

Отже, відповідно до усталеної судової практики, слід зробити висновок про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей, яке також виникає з рішення суду, яким стягнуто заборгованість з боржника на користь кредитора.

При постановленні судового рішення по даній цивільній справі судом також враховувалися висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 711/4585/22, провадження № 61-8119 св 21, а саме, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446 цс 18, вказано, що у частині другій ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконав умови договору про надання споживчого кредиту та рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі № 2-550/09 від 01.12.2009 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18.10.2007, укладеним ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач у справі, в сумі 296 196,06 грн.

З ухваленням судом у 2009 році рішення суду про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання у вказаному розмірі не відбулось. Відтак, позивач має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення виконання зобов`язання.

Як вказує позивач, нарахування 3% річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦК України здійснюється в межах строку загальної позовної давності у три роки з врахуванням його продовження на строк дії карантину та введення військового стану в Україні.

З розрахунків, на підтвердження сум заборгованості, передбачених статтею 625 ЦК України, вбачається, що стягнення здійснюється у розмірі 24 953,50 грн (3% за період з 12.03.2017 по 31.12.2019) = 296 196,06 грн (не сплачена сума заборгованості згідно рішення суду) х 3 % х 1025 (кількість днів прострочення у періоді) : 365 (кількість днів у році); 8 473,15 грн (3% за період з 01.01.2020 по 14.12.2020) = 296 196,06 грн (сума заборгованості згідно рішення суду) х 3% х 349 (кількість днів прострочення у періоді) : 366 (кількість днів у році). Загальна сума інфляційних втрат та 3% річних від суми несплаченої заборгованості за кредитним Договором становить 95 711,47 грн + 33 426,65 грн = 129 138,12 грн.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 296 196,06 грн х 132,313554 % (індекс інфляції) = 391 907,53 грн. Таким чином інфляційні втрати складають 391 907,53 грн - 296 196,06 грн = 95 711,47 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 207, 526, 626, 628, 633, 638, 639, 1050,1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263- 265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (, юридична адреса: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, 40х) нараховану за період з 12.03.2017 по 31.12.2020 суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями підтвердженими рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі № 2-550/09 від 01.12.2009: інфляційні втрати у розмірі 95 711,47 грн (дев`яносто п`ять тисяч сімсот одинадцять гривень 47 копійок) та 3% річних у розмірі 33 426,65 грн (тридцять три тисячі чотириста двадцять шість гривень 65 копійок), а всього 129 138,12 (сто двадцять дев`ять тисяч сто тридцять вісім гривень 12 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» 3 028,00 грн судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя підпис Т.М.Данилюк