КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 359/11232/23

номер провадження: 22-ц/824/5478/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Олешко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2024 року у складі судді Яковлєвої Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення аліментів на утримання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказував, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року шлюб між ними було розірвано та з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07 червня 2016 року і до дня досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 , він уклав шлюб із ОСОБА_3 , від якого у них народилась дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2023 року шлюб між позивачем та ОСОБА_3 було розірвано. Вказував, що 11 жовтня 2023 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказував, що сумарно з його заробітку стягується на утримання дітей 1/2 частина його доходу.

Зазначав, що його життєві обставини змінились, а саме, на його утриманні перебуває його батько ОСОБА_7 , який є пенсіонером та має інвалідність, він хворіє та потребує допомоги, у зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати на його утримання. Також позивач сплачує комунальні послуги, його дохід значно зменшився через зупинку підприємства, на якому він працює, у зв`язку з введенням воєнного стану в країні. Тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у вказаному вище розмірі.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив:

зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від усіх видів заробітку (доходу) з 1/4 частки на 1/6 частку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття;

зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від усіх видів заробітку (доходу) з 1/4 частки на 1/6 частку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 не надав суду достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що його матеріальне становище (дохід) зменшився чи є нестабільним, у тому числі, у зв`язку з тим, що на його утриманні знаходиться його батько ОСОБА_7 , у порівнянні з датами ухвалених судових рішень, на підставі яких з нього на користь дітей стягуються аліменти. Позивачем також не доведено неможливість сплачувати ним аліменти у розмірі, який передбачений законом та встановлений судовими рішеннями.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано надані позивачем докази про стан здоров`я його батька ОСОБА_7 , а саме, копія довідки з медичного закладу про стан здоров`я ОСОБА_7 , копії протоколів МРТ, копія протоколу обстеження, копія консультативного заключення кардіолога, копії фіскальних чеків на придбання ліків для ОСОБА_7 , які підтверджують його матеріальні витрати.

Вказує, що оскільки він утримує та матеріально забезпечує свого непрацездатного батька ОСОБА_7 , то у нього, як платника аліментів, погіршилося матеріальне становище.

Вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив підстави, які призвели до погіршення його матеріального стану, та, відповідно, не застосував норми права, які б поновили його права.

Стверджує, що зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частку його доходу (заробітку) для кожної дитини залишається достатнім для їх гармонійного розвитку і не буде меншим за встановлений прожитковий мінімум.

Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який з`явився в судове засідання та просив задовольнити його апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року по 01 серпня 2016 року, що підтверджується копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року, яке набрало законної сили.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи з 07 червня 2016 року і до дня досягнення дитиною повноліття.

З 27 липня 2018 року по 15 вересня 2023 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_3 , що підтверджується копією рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2023 року. Від даного шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 29 січня 2019 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

На підставі судового наказу від 11 жовтня 2023 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області, із ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 вересня 2023 року і до дня досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що на його утриманні знаходиться батько ОСОБА_7 , який є пенсіонером, особою з інвалідністю та потребує його допомоги. Також вказував, що він сплачує комунальні послуги, вартість яких зросла, його дохід значно зменшився через зупинку підприємства,на якому він працює, у зв`язку з введенням в країні воєнного стану.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст.89 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявним у справі актом обстеження житлово-побутових умов, складеним 01 березня 2024 року депутатом Бориспільської міської ради Нощенком Є.П., що ОСОБА_1 проживає разом з батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має ІІІ групу інвалідності, за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-І №0419809 та копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , слідує, що ОСОБА_7 встановлено ІІІ групу інвалідності з 01 квітня 2013 року.

Тобто, батько позивача - ОСОБА_7 вже мав часткову втрату працездатності та інвалідність, як станом на час ухвалення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і станом на дату видачі Бориспільським міськрайонним судом Київської області судового наказу від 11 жовтня 2023 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я позивача. Водночас, позивач ОСОБА_1 у суді зазначив, що є здоровим та хронічними захворюваннями не страждає.

Також у справі відсутні достатні докази для висновку, що у позивача суттєво змінився (погіршився) фінансовий стан після ухвалення Бориспільським міськрайонним судом Київської області рішення від 01 серпня 2016 року та видачі цим же судом судового наказу від 11 жовтня 2023 року.

У матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 доходів та їх розміру, періодичності та джерел їх надходження і таких доказів позивач, у порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, суду не надав.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів, що його фінансовий стан змінився та наявні передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів, а також, що таке зменшення буде відповідати якнайкращим інтересам неповнолітніх дітей.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги доводи позивача щодо необхідності зменшення розміру аліментів через підвищення вартості комунальних послуг, які він сплачує, а також через перебування його колишньої дружини ОСОБА_3 за кордоном та отриманням нею матеріальної допомоги, оскільки вказані обставини не є достатніми підставами, передбаченими ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про те, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів на двох дітей або, які свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу дітям у визначених судами розмірах, є правильними.

За встановлених у цій справі обставин, інший висновок суперечитиме передбаченому в ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, загального принципу, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано надані позивачем докази, а саме, медичні документи про стан здоров`я батька позивача - ОСОБА_7 та копії фіскальних чеків на придбання ліків, які позивачем надано суду на підтвердження його матеріальних витрат, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ці документи самі по собі не є достатніми підставами для зменшення розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України.

При цьому, апеляційний суд враховує, що батько позивача - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримує пенсію, а матеріали справи не містять доказів того, він має незадовільний майновий або фінансовий стан та перебуває виключно на утриманні позивача ОСОБА_1 .Факт проживання ОСОБА_7 разом з позивачем за однією адресою сам по собі не свідчить про перебування його на утриманні позивача.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі по суті позовних вимог були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2025 року.

Головуючий

Судді: