Провадження №2/524/1983/25
17.02.2025 року місто Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі
головуючого судді Мельник Н.П.,
з участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,
представника позивача (адвоката) Самойленка М.А.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинський Олександр Юрійович, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
28.10.2024 до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинський О.Ю., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
У обґрунтування позовних вимог зазначено, що після смерті баби позивача відкрилась спадщина на належне їй майно. Після подання позивачем приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинському О.Ю. заяви про прийняття спадщини за законом в порядку спадкування, 03.02.2021 заведена спадкова справа № 4/2021.
15.08.2024 нотаріусом винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинокіз господарськими будівлями та земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування після померлої баби з посиланням на те, що спадщину прийняв ОСОБА_2 , як спадкоємець на все майно за чинним заповітом.
08.11.2024 судом отримана від Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради у порядку, передбаченому ЦПК України, інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, згідно якої останній значиться зареєстрованим у м Кременчуці.
Разом з тим, згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру станом на 13.11.2024 за параметрами пошуку « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » відомості про особу не знайдено.
12.11.2024 ухвалою судді відкрите провадження по справі у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 11.12.2024.
Витребувано у приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського О.Ю. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Витребувано в Управління Державної міграційної служби у Полтавській області інформацію із наданням належним чином завірених копій підтверджуючих документів: про видачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на проживання на території України та про відомості щодо свого місця проживання поза межами України; про його громадянство та дату залишення території України.
Витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію про дату перетину державного кордону України зазначеною особою.
18.11.2024 до суду надійшла заява представника позивача (адвоката) Самойленка М.А. про допит свідків.
29.11.2024 до суду надійшло клопотання приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського О.Ю. про розгляд справи за його відсутності, а також надано витребувану судом належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
09.12.2024 до суду надійшла інформація Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про можливість надання суду витребуваної інформації щодо дати перетину державного кордону України ОСОБА_2 після надання судом інформації про його громадянство.
10.12.2024 та 20.01.2025 Управлінням Державної міграційної служби у Полтавській області надано витребувану судом інформацію із копіями підтверджуючих документів щодо видачі ОСОБА_2 17.11.2014 посвідки на проживання на території України у м Кременчці, відомостей про місце його проживання поза межами України та громадянство відповідача Російської Федерації із зазначенням дати залишення ним території України - 23.10.2018.
Зазначено також, що станом на 09.12.2024 відсутні відомості про належність ОСОБА_2 до громадянства України, прийняття рішення про встановлення, оформлення належності до громадянства України, набуття, припинення громадянства України, здійснення провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень щодо нього.
11.12.2024 у підготовче судове засідання з`явився представник позивача, інші учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином.
11.12.2024 ухвалою суду закрите підготовче провадження по справі, призначене судове засідання на 29.01.2025, явку позивача до суду визнано обов`язковою. Виклик до суду відповідача постановлено здійснювати через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законодавством України порядку. Викликати у судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
29.01.2025 у судове засідання з`явились позивач, його представник, свідки.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзиву, а також будь-яких заяв, клопотань з процесуальних питань суду не надав.
У судове засідання не з`явилась третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинський О.Ю., від якого 07.01.2025 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови належного його повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України.
29.01.2025 у судовому засіданні заслухані позивач та його представник, які просили задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Крім того, зазначили, що відповідач знав про смерть матері, однак протягом шести місяців з дати відкриття спадщини не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відмови від її прийняття не надав.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що перебуває у хороших відносинах із позивачем та померлою ОСОБА_3 , яка згадувала про наявність заповіту, однак, на кого складений не повідомляла. Після смерті ОСОБА_3 у належному їй будинку проживає позивач. Крім того, ОСОБА_1 опікувався померлою. На момент смерті ОСОБА_3 відповідач не проживав разом із нею. До 2018 року відповідач приїздив до покійної матері майже щороку. З 2018 року свідок відповідача не бачила у його покійної матері та нічого про нього не чула. Знає, що останній збирався приїхати до матері, однак за станом здоров`я зробити цього не зміг.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що із померлою перебували у приязних сусідських відносинах. Позивач є її сусідом, знає його з народження. Також повідомила, що станом на теперішній час будинком опікується ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 також був її сусідом, однак понад 40 років проживає на території Російської Федерації. Останній раз бачила його у 2018 році, до матері відповідач навідувався орієнтовно один раз на три роки (точно не пригадує), у похованні матері участі не приймав. З приводу спадщини їй нічого не відомо. На момент смерті ОСОБА_3 і по цей день проживає у будинку померлої позивач ОСОБА_1 .
У судовому засіданні на підставі ст. 240 ЦПК України оголошено перерву.
04.02.2025 до суду надійшла інформація Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про можливість надання суду витребуваної інформації щодо дати перетину державного кордону України ОСОБА_2 після надання судом інформації про його громадянство.
17.02.2025 у засідання не з`явились сторони по справі. Від представника позивача 17.02.2025 надійшли суду заяви про проведення засідання без участі позивача та його представника, позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі. Не наполягають щодо направлення додаткового запиту до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби стосовно надання інформації про дату перетину державного кордону України ОСОБА_2 , оскільки зазначена інформація надана суду Управлінням Державної міграційної служби у Полтавській області. Позивач не заперечує проти заочного розгляду цієї справи.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення (частина 8 ст. 178, частина 4 ст. 223 ЦПК України). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних по справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина 1 ст. 280 ЦПК України). Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України (ст. 281 ЦПК України).
З урахуванням наведеного, 17.02.2025 судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних доказів.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Заслухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, у тому числі відзив та додаткові пояснення до нього, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що у будинку АДРЕСА_1 проживала померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , баба позивача.
Зазначене стверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданим 21.12.2020 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Суми).
Згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданим 18.10.1982 відділом РАЦС Автозаводського райвиконкому м Кременчука, батьком позивача значиться ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином померлої ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 04.08.1952).
Батько позивача ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане 18.06.2014 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області), як наслідок усі права на отримання спадщини після його смерті перейшли до позивача.
За період з 2014 року по 2019 рік за померлою доглядав її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рідний дядько позивача) та його дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які є громадянами Російської Федерації, які приїздили до м Кременчука, щоб допомагати та доглядати за ОСОБА_3 .
З 2018 року відповідач ОСОБА_2 та його дружина не приїздили до м Кременчука, за померлою не доглядали. Догляд за ОСОБА_3 , у тому числі після її смерті за будинком здійснював позивач, що стверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків. Будинок знаходиться на утриманні позивача, що стверджується квитанціями про оплату комунальних послуг та показаннями свідків.
Житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, зареєстроване у реєстрі за № 558).
26.07.2011 ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М., згідно якого усе належне їй майно заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 на підставі отриманої 08.11.2024 інформації від Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради у порядку, передбаченому ЦПК України, значиться зареєстрованим у АДРЕСА_1 .
Однак, на підставі даних Єдиного державного демографічного реєстру станом на 13.11.2024 за параметрами пошуку « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » відомості про зазначену особу не знайдено.
Відповідно до інформації, наданої суду 10.12.2024 та 20.01.2025 Управлінням Державної міграційної служби у Полтавській області громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.11.2014 видано посвідку на проживання на території України у АДРЕСА_1 , де значиться зареєстрованим за обліками відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби. Місце проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_2 . За даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» ОСОБА_2 залишив територію України 23.10.2018 через контрольно-пропускний пункт «Харків-Пасажирський» на підставі паспорта НОМЕР_5 .
Станом на 09.12.2024 в Управління Державної міграційної служби у Полтавській області відсутні відомості про належність ОСОБА_2 до громадянства України, прийняття рішення про встановлення, оформлення належності до громадянства України, набуття, припинення громадянства України, здійснення провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень щодо нього.
До 2018 року ОСОБА_2 приїздив до України та проживав за місцем реєстрації у своєї матері ОСОБА_3 , однак після виїзду у 2018 року до місця свого постійного проживання ніколи не приїздив до м Кременчука, у тому числі і на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_3 . Зазначене стверджується поясненнями свідків, допитаних у судових засіданнях, а також інформацією наданою суду 10.12.2024 та 20.01.2025 Управлінням Державної міграційної служби у Полтавській області, відповідної до якої за даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» ОСОБА_2 залишив територію України 23.10.2018 через контрольно-пропускний пункт «Харків-Пасажирський».
У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інші особи, зокрема відповідач, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, що стверджується копіями матеріалів спадкової справи, наданої нотаріусом.
Згідно матеріалів спадкової справи встановлено наявність відмови від прийняття спадщини ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 , видане 16.12.2011 Виконавчим комітетом Недогарківської сільської ради Кременчуцького району) ОСОБА_10 на користь позивача ОСОБА_1 .
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого повторно 20.01.2009 Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, являється дочкою ОСОБА_6 , тобто рідною сестрою позивача.
15.08.2024 нотаріусом винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом для позивача ОСОБА_1 на житловий будинок із господарськими будівлями та земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .
У обґрунтування постанови нотаріусом зазначено, що ОСОБА_2 (відповідач) прийняв спадщину, як спадкоємець на все майно за чинним заповітом, складеним на його ім`я померлою ОСОБА_3 . Згідно поквартирної картки від 25.02.2021 № 2229/01-32 за однією адресою із спадкодавцем на день її смерті значились зареєстрованими ОСОБА_2 (відповідач, син померлої), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 (дружина відповідача), ІНФОРМАЦІЯ_7 . У зв`язку із чим, керуючись п.п. 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріусом зазначено, що доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця зареєстроване за однією адресою зі спадкодавцем. З урахуванням зазначеного, нотаріус пийшов до висновку, що ОСОБА_1 (позивач) не має підстав для прийняття спадщини за законом, оскільки спадкування у цій справі здійснюється відповідно до заповіту, а спадкоємець ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину.
Із прийнятим нотаріусом рішенням, позивач не погоджується, оскільки законодавець пов`язує прийняття спадщини із фактом постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, а не з фактом їх реєстрації за однією адресою, тому відповідачу який не проживав із спадкодавцем, необхідно було у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначену заяву ОСОБА_2 (відповідач) не подав, остання відсутня в матеріалах спадкової справи, а тому є таким, що спадщину не прийняв.
Відповідно до вимог частини 3 ст. 1268 ЦК України позивач ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину, однак не можу отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із чим вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно зі ст..ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1, 2 ст. 1220 ЦК України).
У частинах 1, 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини (частина 1 ст. 1270 ЦК України).
У встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідач ОСОБА_2 не звертався. Спадкову справу заведено на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 .
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 3 ст. 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Так, частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
За змістом пунктів 3.19, 3.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Таким чином, відсутність або наявність реєстрації місця проживання позивача, відповідача по цій справі за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що позивач не проживав зі спадкодавцем, а відповідач прийняв спадщину, оскільки сама по собі відсутність або наявність такої реєстрації згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав або проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, наданими заявником, та оцінені судом (постанова Верховного Суду від 10.01.2019 по справі № 484/747/17).
Отже, оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значився зареєстрованим у житловому будинку АДРЕСА_1 , однак фактично не проживав за цією адресою, а сам по собі факт реєстрації його місця проживання не може вважатися його фактичним місцем проживання та не може свідчити відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, а тому відповідач ОСОБА_2 не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті його, як наслідок не набув прав на спадкове майно. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, у тому числі й показання свідків, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що наведені у позові доводи, які встановлені також і під час судового розгляду заяви, є суттєвими та дають підстави вважати, що зазначені обставини у своїй сукупності підтверджують набуття заявником права на спадкування у порядку частини 3 ст. 1268 ЦК України після смерті ОСОБА_3 .
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.
Ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач не наполягає на стягненні судових витрат із відповідача, а навпаки клопоче про залишення судових витрат за позивачем, останні стягненню із відповідача не підлягають.
Фіксування судового засідання 17.02.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10 - 13, 18, 76 - 81, 83, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 315 - 319, 352 - 354 ЦПК України, суд
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно:
житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 70,6 кв.м,
Копію рішення направити приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинському Олександру Юрійовичу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрвоане місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 .

Третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинський Олександр Юрійович, місце знаходження: Полтавська область, м Кременчук, вул Перемоги, 32/3.

Суддя Н.П. Мельник