Провадження № 4-с/466/9/25
У Х В А Л А

10 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю скаржниці ОСОБА_1

представника органу

оскарження ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , за участі стягувача ОСОБА_3 , на неправомірні дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові, ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:

18.10.24року, ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові Яремко М.В. та зобов`язати його скасувати платіжні інструкції, надані до АТ Ощадбанк; повернути 5901 грн.93 коп. на рахунок ОСОБА_1 в АТ Ощадбанк; розблокувати вищевказаний рахунок в АТ Ощадбанк, надавши змогу знімати заробітну платню, нараховану в ЛНУП; об`єднати виконавчі провадження від 16.11.23року№ АСВП 73340553 та №АСВП 73340223 в одне виконавче провадження; стягувати з зарплатного рахунку в КБ «Приватбанк» не більше 20% за об`єднаним виконавчим провадженням.

Скаргу мотивує тим, що в Шевченківському ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ знаходиться два виконавчі провадження від 16.11.23р. № АСВП 73340553 та № АСВП 73340223. Державним виконавцем по даних провадженнях є Яремко М.В. 16 вересня 2024 року скаржниця отримала смс від АТ Ощадбанк, в якому повідомлялось, що з її рахунку в АТ Ощадбанк , відповідно до платіжної вимоги, направленої виконавцем Яремко М. В., було списано кошти в сумі 5901 грн 93 коп. без погодження з боржником, тобто зі скаржницею. 08 травня 2024 р. ОСОБА_1 повідомляла письмово у заяві на ім?я начальника Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ, що цей рахунок є зарплатним, оскільки вона отримує зарплату на нього у Львівському національному університеті природокористування (ЛНУ) і в додатку надавала копію довідки ЛНУ для підтвердження цього. Також просила розблокувати цей рахунок, на який накладено арешт 28.04.24 р, оскільки інших коштів, окрім зарплати на нього не надходить. Водночас заявниця працює також в ІТ коледжі НУ Львівська політехніка, де зарплату нараховують на рахунок у АТ КБ Приватбанк, який був визначений для здійснення видаткових операцій згідно її заяви на ім?я начальника Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ від 17 листопада 2023р.

Окрім того зазначає, що бухгалтерії згаданих навчальних закладів виплачували їй зарплату , що сумарно менша за дві мінімальні зарплати, дозволені для зняття згідно закону, про що вона подала заяву від 08.05.24 р. державному виконавцю. 29 травня 2024 р державний виконавець Яремко М . Д. видав Постанови №18 (окремо на кожне провадження) про стягнення з скаржниці по 20 відсотків із заробітної плати у Відокремленому структурному підрозділі "Фаховий коледж інформаційних технологій НУ « Львівська політехніка". Проте ОСОБА_1 зазначає, що виконавець не скерував дані постанови до коледжу, хоча зобов`язаний був це зробити. Окрім того, виконавець видав платіжну інструкцію для АТ Ощадбанк, згідно якої з її рахунку було знято усі кошти, при тому не розблокувавши даний рахунок, щоб скаржниця(боржниця) змогла зняти нараховану їй заробітну плату. Відтак вважає, що кошти з зарплатного рахунку було знято незаконно.

Окрім того зазначає, що виконавцем було видано 18 вересня 2024 р інші дві постанови №18. Вважає, що виконавець допустив зловживання, зробивши по одній справі згідно одного виконавчого листа Шевченківського районного суду № 466/10504/19 від 05.10.23р. для швидшого стягнення коштів за рішенням суду. Але після стягнення 40 відсотків по обох виконавчих провадженнях сумарно та після стягнення всіх податків, на її рахунку залишається сума 3137 грн 56коп., що приблизно рівна прожитковому мінімуму 3028 грн, і на прожиття цих коштів їй не вистачає. Відтак, вважає дії державного виконавця незаконними.

У судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала, зіславшись на обставини викладені в матеріалах скарги, просила таку задовольнити.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби Оприск О.В. вимоги скарги заперечила з підстав, наведених у письмових пояснення, долучених до матеріалів справи.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що заперечує поти скарги. ОСОБА_1 тривалий час могла би і в добровільному порядку виконати рішення суду, що набрало законної сили. Натомість, постійно ухилялась від його виконання. На даний час рішення суду виконано лише частково і вона не згідна повертати ОСОБА_1 кошти, які по виконавчому провадженню стягнуто в її користь . В подальшому ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи в її відсутності.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09.07.21 у справі № 466/10504/19 стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1003,00 матеріальної шкоди та 7000, 00 на відшкодування моральної шкоди, а також 1536,80 сплаченого судового збору, а всього разом 9539,80. Додатковим рішенням у тій же справі, яке було ухвалено 27.07.21 , зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 6 000 грн. витрат на правничу допомогу. Рішення у справі набрали законної сили та за заявою позивачки Шевченківським райсудом м. Львова, було видано два виконавчих листи , відповідно за рішенням та додатковим рішенням у справі.

На адресу Відділу ДВС 09.01.2023 надійшли заяви стягувача про примусове виконання виконавчих листів у справі № №466/10504/19 , виданих Шевченківським районним судом м. Львова 05.10.2023 .

16.11.2023 державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 73340553 та № 73340223, які скеровано сторонам до відома та виконання. Поряд з тим винесено постанови про арешт коштів боржника, які скеровано в банківські установи.

20.11.2023 , за заявою боржника, згідно пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», розділом ХІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції У країни від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (із змінами), винесено постанову державного виконавця про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій у АТ КБ «Приватбанк». 15.08.2024 виставлено платіжну інструкцію для списання наявних коштів з рахунків боржника. Відповідно до 4.4 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

17.09.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти у розмірі 5901,93 грн., які перераховані розпорядженням державного виконавця стягувачу для погашення заборгованості. Відповідно до ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»: не допускається виплата стягувачу стягнутих коштів готівкою або виплата стягнутих коштів іншим особам, які не є стягувачами. Органам державної виконавчої служби та приватним виконавцям забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові кошти, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі кошти стягнуто.

18.09.2024 винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 20% відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та скеровано у Відокремлений структурний підрозділ "Фаховий коледж інформаційних технологій національного університету "Львівська Політехніка до виконання. Згідно з 4.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Відтак, суд не вбачає підстав для скасування та визнання неправомірними вищевказані постанови державного виконавця відсутні.

Підставами для зняття арешту з рахунку боржника в АТ «Ощадбанк», відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» е: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб?єкта оціночної діяльності - суб?єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв?язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця , зазначеного у ч. 6 ст.61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприемств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Окрім того, в судовому засіданні представницею виконавчої служби зазначено, що державним виконавцем 21.01.2025 року винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене. Проте, вказане не впливає на розмір коштів, що підлягають стягненню з боржника в користь стягувача.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Частиною1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею18 Закону України «Про виконавче провадження» чітко окреслено права та обов`язки виконавця.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно із ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, те, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що не було порушено виконавцем, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення скарги немає, так як в процесі виконання рішення суду, що набрало законної сили державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ Яремко М.В. діяв з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч.1, 3 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, те, що по справі дійсно не встановлено беззаперечних доказів протиправних дій державного виконавця, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні скарги в цілому.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 258, 259, 260, 263, 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 , за участі стягувача ОСОБА_3 , на неправомірні дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові, ОСОБА_4 - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 17 лютого 2025 року.

Суддя: І. Є. Зима