Провадження № 22-ц/801/688/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач :Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року

у справі №127/30516/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Не погодившись із судовим рішенням у зазначеній справі відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

За загальним правилом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Оскаржуване рішення ухвалене Вінницьким міським судом 09 грудня 2024 року, тоді як апеляційна скарга подана 10 лютого 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, визначеного ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Подавши апеляційну скаргу поза межами встановленого законом строку апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та обґрунтовує тим, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 10 січня 2025 року, проте доказів немає, оскільки конверт у якому воно надійшло втрачений.

Водночас, посилаючись на вказані обставини, апелянтом на доведення обґрунтованості клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення будь яких доказів на підтвердження цього факту не надано, а тому наведені причини пропуску строку не можуть бути визнаними поважними.

Так, згідно частини 6 статті 357 ЦПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 359 ЦПК України передбачено, що питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357 цього Кодексу.

Приймаючи норми, зазначені у розділі ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, законодавець враховував, що без ознайомлення з матеріалами цивільної справи, суддя апеляційного суду позбавлений можливості у строки, встановлені нормами цього Кодексу, зробити висновок про дотримання особою, яка подала апеляційну скаргу, строків звернення із апеляційною скаргою, та про відповідність апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України.

Оскільки апеляційну скаргу подано безпосередньо до апеляційного суду, а матеріали цивільної справи відсутні, самостійно перевірити питання поважності причини пропуску подання апеляційної скарги на судове рішення (чи надсилалася стороні копія повного тексту судового рішення судом першої інстанції, і якщо ні - які причини такого ненадіслання) без відповідних доказів на даному етапі є неможливим.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам частини 4 статті 356 ЦПК України, яка вказує на те, що до апеляційної скарги додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, коло платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначається Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

При наданні оцінки дотриманню особою, яка звертається до суду з апеляційною скаргою, вимог статті 356 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє сплату судового збору у відповідному розмірі (стаття 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI) та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (частина перша статті 9 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI).

Враховуючи викладене, одним із процесуальних обов`язків для реалізації права на судовий захист в порядку цивільного судочинства є надання документа про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. Невиконання такого обов`язку є підставою для ухвалення судового рішення про залишення позовної заяви без руху зі встановленням строку для усунення таких недоліків.

Всупереч зазначеній нормі апелянтом такі документи до скарги не додано, судовий збір згідно вимог Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року не сплачено.

Натомість апелянт просить звільнити її від сплати судового збору, посилаюсь на те, що її сім`я відноситься до малозабезпеченої на підтвердження чого додала довідку Управління соціального захисту населення (Правобережне) від 13.12.2024 №15840.

Однак подане апелянтом клопотання не підпаяє до задоволення з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним законом, що регламентує порядок і підстави сплати судового збору, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи, а тому визначення майнового стану сторони процесу є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату судових витрат. Якщо через низький рівень майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 додала до нього довідку Управління соціального захисту населення (Правобережне) від 13.12.2024 №15840 за змістом якої ОСОБА_1 включена до Єдиного муніципального реєстру осіб, які мають право на пільги, доплати та послуги за рахунок коштів Вінницької міської ТГ як родина , якій призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Інших доказів, які б підтверджували майновий стан апелянта матеріали справи не містять.

Проте зазначена довідка не є беззаперечним і достатнім доказом скрутного майнового стану апелянта та не підтверджує достовірність тієї обставини, що остання не може сплатити судовий збір, оскільки нею не надано інших доказів про її майновий стан в цілому (відомостей про отримання чи неотримання доходу, наявності/відсутності рухомого або нерухомого майна, банківські документи про відсутність на рахунках коштів тощо).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надала достатніх доказів, що підтверджують можливість звільнення її від сплати судового збору та з метою забезпечення принципу доступу до правосуддя, їй належить надати строк для усунення недоліків в цій частині, шляхом надання додаткових відомостей про матеріальний стан або ж сплатити судовий збір у сумі 3633 грн.(2422 грн х 150%), що відповідає вимогам підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за такими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Вінницькій області/м.Вінниця/22030101

Код

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UА0002856

Для приєднання до матеріалів справи, надати Вінницькому апеляційному суду платіжний документ про оплату вказаних витрат.

Згідно частин 2 та 3 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частин 2, 3 статті 357, статті 185 ЦПК України, а апелянту надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом: подання заяви про поновлення процесуального строку з доказами поважності його пропуску та шляхом надання інших (додаткових) докази, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків. Роз`яснити, що протягом цього строку апелянт має право на подання заяви про поновлення пропущеного строку з відповідними доказами. У разі невиконання вимог ухвали в цій частині або ж вказані підстави про поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

У випадку невиконання вимог ухвали в іншій її частині, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник