РІШЕННЯ

іменем України

11 лютого 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачка - ОСОБА_2 ;

зміст позовних вимог - про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за правилами загального позовного провадження, за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шепітка Г.І. та представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Гришка С.О., -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Шепітко Г.І. (ордер на надання правничої допомоги серія ВН № 1404222 від 30.08.2024 року), сформувавши документ у системі «Електронний суд», 30.08.2024 року подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про: - встановлення факту спільного проживання його та відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з грудня 2019 року по грудень 2023 року; - поділ майна, що є об`єктом права їх з відповідачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільної сумісної власності, а саме двох земельних ділянок площею 0,1400 га кожна, кадастрові номери :02:000:0138 та :02:000:0220, розташованих у с. Тухля Стрийського району Львівської області, у кварталі К-6, та транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ моделі CLS 550, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , визнавши за ним право власності на частину вказаного майна. Судові витрати у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у загальному розмірі 14 162 грн. 06 коп., а також в оплаті витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 30 000 грн., позивач ОСОБА_1 просить при ухваленні рішення стягнути на його користь з відповідачки ОСОБА_2 ..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони у справі у період з грудня 2019 року по січень 2024 року проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, шлюб вони не реєстрували, оскільки в цьому не вбачали потреби, питання укладання офіційного шлюбу не обговорювали. За час проживання однією сім?єю як чоловіка та жінки, сторони у справі разом їздили на відпочинок, для чого перетинали разом державний кордон України, спільно святкували дні уродин та інші свята. За цей час відповідачка ОСОБА_2 народила двох дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а позивач ОСОБА_1 є їх батьком. Також, за цей час сторони у справі спільно набули дві земельні ділянки площею 0,1400 га кожна, кадастрові номери :02:000:0138 та :02:000:0220, розташовані у с. Тухля Стрийського району Львівської області, у кварталі К-6, та транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ моделі CLS 550, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , таке майно було придбане виключно за кошти позивача ОСОБА_1 та в період, коли відповідачка ОСОБА_2 вже перебувала при надії й вони разом очікували народження сина. Все наче було добре, проте в грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 запідозрив відповідачку ОСОБА_2 в невірності та, опісля підтвердження зазначеного факту, вже з січня 2024 року вони припинили притаманні подружжю відносини. За їх взаємною згодою, син сторін у справі залишився проживати із позивачем ОСОБА_1 як його батьком, а дочка сторін у справі залишилася проживати разом із відповідачкою ОСОБА_2 як її матір`ю, а тому спору з приводу визначення місця проживання дітей на даному етапі у сторін у справі немає чого не можна сказати про спір з приводу спільно набутого майна. Оскільки сторони у справі близько чотирьох років проживали як чоловік та жінка однією сім`єю, але не перебували між собою у шлюбі, то вище перелічене майно, що було набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому повинно бути поділене між ними порівну, - підсумовує свою позицію представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шепітко Г.І..

Відповідачка ОСОБА_2 у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, не подала. Однак її представник - адвокат Гришко С.О. (ордер на надання правничої допомоги серія ВН № 1393119 від 19.12.2024 року), будучи присутнім в одному із судових засідань щодо розгляду цієї справи по суті, висловив позицію на заперечення проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що сторони у справі проживали разом як чоловік та жінка саме з грудня 2019 року по січень 2024 року, позивачем ОСОБА_1 суду не надано, натомість самі лише свідоцтва про народження дітей таку обставину аж ніяк не підтверджують, а періодичний спільний відпочинок сторін у справі та святкування ними разом одного дня уродин відповідачки ОСОБА_2 не є достатнім для встановлення факту спільного проживання сторін у справі однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу саме близько чотирьох років. Що стосується придбаного відповідачкою ОСОБА_2 у вересні 2021 року двох земельних ділянок площею 0,1400 га кожна, кадастрові номери :02:000:0138 та :02:000:0220, розташованих у с. Тухля Стрийського району Львівської області, у кварталі К-6, та транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ моделі CLS 550, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , то таке майно було придбане нею у період, коли вона не перебувала з позивачем ОСОБА_1 у жодних стосунках, а вони лише були знайомими між собою, які періодично проводили разом час, до того ж таке майно було придбане нею за кошти свого батька - ОСОБА_2 , який надав їй ці кошти від зайняття підприємницькою діяльністю. Таким чином, за відсутності наданих позивачем ОСОБА_1 належних та допустимих доказів на підтвердження їх сумісного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з грудня 2019 року по січень 2024 року, відповідний факт не може бути встановлений, як наслідок, немає й підстав для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на половину зазначеного майна, - підсумовує свою позицію представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Гришко С.О.,

Заяви та клопотання сторін та інших учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Шепітко Г.І., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 30.08.2024 року одночасно із вищевказаною позовною заявою подав також у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву про вжиття заходів її забезпечення у спосіб накладення арешту на майно, про поділ котрого як об`єкта їх з відповідачкою ОСОБА_2 права спільної сумісної власності йдеться, - до вирішення судом даної справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Шепітко Г.І., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 10.11.2024 року подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву про проведення підготовчого засідання у цій справі за їх відсутності, у котрому також висловив позицію на підтримання позовних вимог з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому позові, проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті не заперечував. Судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті адвокат Шепітко Г.І. просив проводити за його участі у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ ДП «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шепітко Г.І. під час судового засідання з розгляду цієї справи по суті, 05.12.2024 року заявив клопотання про оголошення перерви у такому судовому засіданні для надання йому можливості представити Сколівському районному суду Львівської області примірники доказів (відеофайли та фото), котрі були первинно долучені до позовної заяви, проте не відтворюються у судовому засіданні з технічних причин.

Відповідачка ОСОБА_2 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Гришко С.О., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 20.12.2024 року подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву про вступ у цю справу зазначеного адвоката як представника та надання йому доступу до електронної справи.

Позивач ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Шепітко Г.І., 26.12.2024 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що надійшло та було зареєстроване в діловодстві 31.12.2024 року за вх. № 8752, про долучення до матеріалів цієї справи примірників доказів (відеофайли та фото), котрі були первинно долучені до позовної заяви, проте не відтворювалися у судовому засіданні з технічних причин.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Гришко С.О., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 02.01.2025 року подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву про проведення усіх судових засідань з розгляду цієї справи по суті за його участі у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ ДП «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шепітко Г.І. 08.01.2025 року засобами електронного зв`язку подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № ЕП-31, про продовження перерви у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті в силу неможливості прийняття ним участі через зайнятість в іншому судовому процесі.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шепітко Г.І. 10.02.2025 року засобами електронного зв`язку подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № ЕП-265, про проведення усіх судових засідань з розгляду цієї справи по суті за його участі у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ ДП «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Гришко С.О., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 10.02.2025 року подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про долучення до матеріалів цієї справи письмової форми судових дебатів та врахування викладеної у них позиції під час ухвалення рішення.

Інших заяв та/чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи до Стрийського міськрайонного суду Львівської області та до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалами судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамка Р.Т. від 05.09.2024 року справу за єдиним унікальним номером 456/4670/24 та номером провадження 2/456/1422/24, разом із заявою про вжиття заходів забезпечення за номером провадження 2-3/456/32/24, у зв`язку із встановленням необхідності пред`явлення вищевказаної позовної заяви з дотриманням правил виключної підсудності, визначених у ч. 1 ст. 30 ЦПК України, направлено у Сколівський районний суд Львівської області, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна - двох земельних ділянок, котрим є с. Тухля Стрийського району Львівської області, та про поділ котрих як таких, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, йдеться у вищевказаній позовній заяві.

Оскільки відповідачкою у вищевказаній позовній заяві була зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 03.10.2024 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання/перебування такої фізичної особи - відповідач ки ОСОБА_2 .. Так, згідно отриманої 03.10.2024 року відповіді № 824380, зазначена відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 від 03.10.2024 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 11.11.2024 року, 10:00 год..

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 03.10.2024 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 , подану через представника - адвоката Шепітка Г.І., про забезпечення позову. У цій справі вжито заходів забезпечення позову, котрими накладено арешт на об`єкти нерухомого майна - дві земельні ділянки площею 0,1400 га кожна, кадастрові номери :02:000:0138, :02:000:0220, розташовані у с. Тухля Стрийського району Львівської області, у кварталі К-6, й зареєстровані 21.09.2021 року за відповідачкою ОСОБА_2 , реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 245, 245, номери запису про право власності: 44077663, 44077132, та на об`єкт рухомого майна - транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ моделі CLS 550, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 24.09.2021 року за відповідачкою ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 11.11.2024 року закрито підготовче провадження та цю справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05.12.2024 року о 11:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шепітка Г.І. про його участь у вказаному судовому засіданні у цій справі у режимі відеоконференції. Надано можливість такому представнику взяти участь у судовому засіданні, призначеному у цій справі на 05.12.2024 року о 11:00 год., у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ ДП «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua. Наголошено такому представнику, що використовувані судом і учасниками судового процесу технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення та звуку, а також інформаційну безпеку. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідне клопотання.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 05.12.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шепітка Г.І. про оголошення перерви у такому судовому засіданні для надання йому можливості представити Сколівському районному суду Львівської області примірники доказів (відеофайли та фото), котрі були первинно долучені до позовної заяви, проте не відтворюються у судовому засіданні з технічних причин. У судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті оголошено перерву до 10.01.2025 року, 12:00 год..

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 06.01.2025 року задоволено клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Гришка С.О. про його участь у судовому засіданні, призначеному на 10.01.2025 року о 12:00 год., та у всіх судових засіданнях у цій справі у режимі відеоконференції. Надано можливість такому представнику взяти участь у судовому засіданні, призначеному у цій справі на 10.01.2025 року о 12:00 год., та у всіх наступних судових засіданнях, у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ ДП «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua. Наголошено такому представнику, що використовувані судом і учасниками судового процесу технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення та звуку, а також інформаційну безпеку. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідне клопотання.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.01.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шепітка Г.І. про продовження перерви у такому судовому засіданні в силу неможливості прийняття ним участі через зайнятість в іншому судовому процесі. У судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті продовжено перерву до 11.02.2025 року, 12:00 год..

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шепітка Г.І. про його участь у судовому засіданні, призначеному на 11.02.2025 року о 12:00 год., та у всіх судових засіданнях у цій справі у режимі відеоконференції. Надано можливість такому представнику взяти участь у судовому засіданні, призначеному у цій справі на 11.02.2025 року о 12:00 год., та у всіх наступних судових засіданнях, у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ ДП «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua. Наголошено такому представнику, що використовувані судом і учасниками судового процесу технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення та звуку, а також інформаційну безпеку. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідне клопотання.

Ухвалами Сколівського районного суду Львівської області від 11.02.2025 року, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шепітка Г.І. про долучення до матеріалів цієї справи примірників доказів (відеофайли та фото), котрі були первинно долучені до позовної заяви, проте не відтворювалися у судовому засіданні з технічних причин, та задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гришка С.О. про долучення до матеріалів цієї справи письмової форми судових дебатів та врахування викладеної у них позиції під час ухвалення рішення.

Інші процесуальні дії у цій справі Стрийським міськрайонним судом Львівської області та Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Усі заяви та клопотання були вирішені Сколівським районним судом Львівської області у встановленому порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідачки ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином російської федерації, він 24.05.2019 року отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні на строк до 23.05.2029 року (копія міститься у справі, а. с. 8), він також 03.09.2021 року задекларував своє місце реєстрації в Україні по АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (копія міститься у справі, а. с. 9). Своєю чергою, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, її задекларованим місцем реєстрації в Україні з 14.09.2021 року є АДРЕСА_1 , що стверджується отриманою за запитом суду відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 824380 від 03.10.2024 року (міститься у справі, а. с. 41).

Судом встановлено й те, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження на бланку НОМЕР_3 , виданим Генеральним консульством України у Дюссельдорфі ФРН 27.04.2022 року (копія з перекладом міститься у справі, а. с. 11, 92-29). Своєю чергою, батьківство ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом не встановлено, так як наданий для цього позивачем ОСОБА_1 паспорт для виїзду цієї дитини закордон на бланку серії НОМЕР_4 (копія першої сторінки міститься у справі, а. с. 20), відповідної обставини не підтверджує, відомості про батьків дитини у такому документі відсутні.

Відповідно до долучених до матеріалів позовної заяви видруків двох фотографій (містяться у справі, а. с. 21, 22) та фалів з цими ж фото, а також звуко- і відеофайлів (містяться на флеш-накопичувачу у конверті, а. с. 99), на них видно/чутко сторін у справі в двох життєвих ситуаціях, серед іншого акцентована увага на святкуванні в ніч з 22 на 23.05.2021 року уродин відповідачки ОСОБА_2 у громадському закладі у м. Одеса, та на спільному відпочинку сторін у справі закордоном у невстановлених місці та час.

Як вбачається з Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексні номери: 275951905 та 275955953, сформованих 21.09.2021 року приватною нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Безегою О.І. (копії містяться у справі, а. с. 15, 18-19), відповідачка ОСОБА_2 є власницею двох земельних ділянок площею 0,1400 га кожна, кадастрові номери :02:000:0138 та :02:000:0220, розташованих у АДРЕСА_3 . Підставами для державної реєстрації за відповідачкою ОСОБА_2 права власності на вказані земельні ділянки стали договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені 21.09.2021 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з однієї сторони та відповідачкою ОСОБА_2 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_8 , з іншої сторони, й посвідчені того ж дня приватною нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Безегою О.І., номери у реєстрі 482, 483 (копії містяться у справі, а. с. 13-14, 16-17). Слід зазначити, що пунктами 1.6. обох правочинів визначено, що представник покупця ОСОБА_2 - ОСОБА_8 у заявах, котрі знаходяться у справах нотаріуса, стверджує, що зазначена покупець не одружена, в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебуває, а кошти, за які набуваються названі земельні ділянки, є її особистою власністю.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на бланку серії НОМЕР_5 , виданим 24.09.2021 року ТСЦ 5141 МВС України (копія міститься у справі, а. с. 12), відповідачка ОСОБА_2 є власницею транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ моделі CLS 550, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо реєстрації шлюбу, проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спільної сумісної власності подружжя та поділу між колишнім подружжям майна, котре відноситься до об`єктів їх права спільної сумісної власності, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом (надалі - ЦК України), Сімейним кодексом України (надалі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, котрі є частинами національного законодавства України.

Так, у ч. 1 ст. 1 ЦК України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 638/2304/17, номером провадження 61-2417сво19).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 910/10784/16, номер провадження 12-30гс21).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 761/42030/21, номер провадження 61-12101св23, постанова Верховного Суду від 11 грудня 2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 607/20787/19, номер провадження 61-11625сво22)).

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК). В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 523/14489/15-ц, номер провадження № 14-22цс20).

Частиною 1 ст. 1 СК України встановлено, що чинний СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя.

Відповідно до частин 2 і 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Отже, законодавство визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23 травня 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 686/8440/16-ц).

Згідно із частинами 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи, тощо). Спільний побут, своєю чергою, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому, має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка ті жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Така правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 244/4801/13-ц, від 27 березня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 354/693/17-ц, від 18 грудня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 490/10757/16-ц, від 9 листопада 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 757/8786/15-ц.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та інше (правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 524/10054/16).

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначені. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склались усталені відносини, які притаманні подружжю. Спільний відпочинок не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у розумінні ст. 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї, така правова позиція сформована (дата формування 24.05.2021 року), й міститься в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 522/25049/16-ц, номером провадження 61-11607св18.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини, така правова позиція сформована (дата формування 04.07.2022 року), й міститься в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 643/6799/17, номер провадження 61-1623св19.

Для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю, така правова позиція сформована (дата формування 04.07.2022 року), й міститься в постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 588/350/15-ц, номером провадження 61-30273св18.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843 цс 17.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 662/1069/17, номер провадження61-22889св19, зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, котрі згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог за результатами розгляду цієї справи.

Незважаючи на те, що вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження, суд вважав за доцільне розглядати вказану вище вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у порядку позовного провадження, так як вона нерозривно пов`язана із вирішенням спору про право, зокрема можливої подальшої реалізації позивачем ОСОБА_1 права на частку у спільному майні внаслідок його поділу.

Суд, детально проаналізувавши докази, надані з цього приводу позивачем ОСОБА_1 на підтвердження його вимог, як кожний окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, із дотриманням вимог процесуального закону, дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог через їх недоведеність належними та допустимими доказами, серед іншого, виходячи з наступного.

Так, надані позивачем ОСОБА_1 письмові докази в своїй сукупності не доводять наявність у них спільних з відповідачкою ОСОБА_2 ані особистих немайнових, ані майнових прав, окрім як батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не зазначено навіть, де ж саме вони обоє спільно проживали, при цьому задеклароване місце реєстрації в Україні в обох різне, його - у м. Одеса, її - у м. Херсон, не підтверджується факт спільного набуття ними побутових речей, оплати комунальних платежів, тощо, в період, за який ставиться питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. При цьому, поняття спільний бюджет означає заробіток коштів членами сім`ї, їх розподіл та витрати в інтересах сім`ї.

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у сторін у справі спільного побуту, в першу чергу спільного бюджету (грошей), за рахунок якого ведеться спільне господарство, позивачем ОСОБА_1 суду також не надано, зокрема його представником - адвокатом Шепітком Г.І. не клопоталося у тому числі й про допит бодай якихось свідків, які б могли підтвердити таку обставину. Натомість, долученими фото та відеофайлами, записами розмов, з котрих видно/чутно лише конкретні дві життєві ситуації, в яких перебували сторони у справі, перша з яких святкування разом у травні 2021 року уродин відповідачки ОСОБА_2 , а інша - фрагмент їх спільного відпочинку закордоном (невідомо коли й де саме), аж ніяк не можуть свідчити про їх спільний побут та проживання у цілому, та ще й у період з грудня 2019 року по січень 2024 року. Суд вважає дивною ту обставину, що за описаний тривалий період, на котрому наполягає позивач ОСОБА_1 як на такому, коли він проживав разом із відповідачкою ОСОБА_2 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а це близько чотирьох років, не збереглося жодних інших тверджень та/чи свідчень їх з зазначеною відповідачкою спільного проживання, окрім як кількох фото та короткочасних фрагментів відео.

На переконання суду, факт разового спільного відпочинку сторін у справі, їх спільна присутність на святкуванні одного із днів уродин відповідачки ОСОБА_2 , як і їх батьківство по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи, можливо, ще й до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , самі по собі, без доведення факту ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних саме подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами у справі склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, котрі притаманні подружжю.

Окремо належить наголосити на тому, що при укладенні у період, на котрому наполягає позивач ОСОБА_1 як на такому, коли він проживав разом із відповідачкою ОСОБА_2 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а саме у вересні 2021 року, договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок, представник зазначеної відповідачки - ОСОБА_8 стверджував, що зазначена відповідачка не одружена, в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебуває.

Відтак, належить дійти висновку про недоведеність позивачем ОСОБА_1 факту проживання його з відповідачкою ОСОБА_2 як чоловіка й жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з грудня 2019 року по січень 2024 року, та ще й невідомо де саме та за яких умов, як наслідок, в позовних вимогах належить відмовити в повному обсязі, оскільки вимога про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, являється похідною від вимоги про встановлення юридичного факту існування такого подружжя, у даному випадку - встановлення факту проживання сторін у справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу, й повністю залежить від висновку за результатами вирішення цієї вимоги.

Щодо розподілу судових витрат у цій справі.

Згідно з частинами 1, 2 і 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, враховуючи відмову у задоволенні позову у повному обсязі, понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати у вигляді справляння судового збору у загальному розмірі 14 162 грн. 06 коп., належить залишити за ним.

Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як справляння судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та заяви про вжиття заходів забезпечення такої позовної заяви, у тому числі й витрат обох сторін на отриману професійну правничу допомогу, відповідні матеріали не містять.Проте, представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Гришко С.О. у поданій ним письмовій формі судових дебатів зробив заяву про неможливість подання до їх завершення доказів на понесення інших судових витрат, зокрема пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а тому питання про розподіл таких витрат може бути вирішене у спосіб ухвалення судом додаткового рішення.

Щодо вжитих у цій справі заходів забезпечення позову.

За змістом частин 1, 9 і 10 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відтак, враховуючи ухвалення судом рішення щодо повної відмови ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, належить у даному судовому рішенні зазначити про скасування заходів забезпечення позову, вжитих у цій справі 03.10.2024 року шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна - дві земельні ділянки площею 0,1400 га кожна, кадастрові номери :02:000:0138, :02:000:0220, розташовані у АДРЕСА_3 , й зареєстровані 21.09.2021 року за відповідачкою ОСОБА_2 , реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 245, 245, номери запису про право власності: 44077663, 44077132, та на об`єкт рухомого майна - транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ моделі CLS 550, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 24.09.2021 року за відповідачкою ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Керуючись статтями 2, 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 158, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, - відмовити у повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкти нерухомого майна - дві земельні ділянки площею 0,1400 га кожна, кадастрові номери :02:000:0138, :02:000:0220, розташовані у АДРЕСА_3 , й зареєстровані 21.09.2021 року за ОСОБА_2 , реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 245, НОМЕР_6 , номери запису про право власності: 44077663, 44077132, та на об`єкт рухомого майна - транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ моделі CLS 550, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 24.09.2021 року за ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Роз`яснення про наслідки скасування заходів забезпечення позову.

Вжиті судом на підставі ухвали, постановленої 03.10.2024 року у цій справі (номер провадження 2-з/453/29/24), вищезазначені заходи забезпечення позову, зберігають свою дію до набрання даним рішенням суду законної сили.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_4 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_5 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет: відсутній.

Повне рішення суду складене: 18 лютого 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН