Справа № 296/146/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючого судді Шкиря В. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , зі змісту якого просить:

- припинити з неї стягнення на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених судовим наказом Корольовського районного суду м.Житомира від 01.06.2023 у справі № 296/4324/23;

- стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 24.06.2006 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 824, який рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.08.2023 у справі 296/1902/23 розірвано.

Від вказаного шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/4324/23 від 01.06.2023 з неї на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі всіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.05.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у справі № 296/8424/23 від 14.06.2024, визначено місце проживання молодшої доньки ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_1 .

На думку позивача, необхідно припинити стягнення з неї аліментів на користь відповідача для утримання доньки ОСОБА_6 та стягувати такі аліменти на її користь оскільки донька проживає з нею

Відповідачам на адресу суду подано відзив, зі змісту якого останній позовні вимоги визнав частково, а саме в частині припинення стягнення аліментів, в іншій частині позов вважає безпідставним та неогрунтованим оскільки він добровільно, щомісяця перераховує аліменти позивачу на утримання їх доньки ОСОБА_6 в сумі 3200,00 грн, а отже відсутній предмет спору, а тому справу слід закрити.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в заяві вказано, що позовні вимоги визнає в частині припинення стягнення аліментів з позивача. Заперечує проти стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу, Просить справедливо розподілити аліменти між трьома дітьми.

Вивчивши позовну заяву та долучені до неї докази, заперечення проти позову, суд встановив наступні обставини та відповідно них визначив правовідносини.

Сторони з 24.06.2006 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.08.2023 рокуу справі №296/1902/23 розірвано (а.с. 14-15).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками трьох неповнолітніх дітей:

-сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 17.04.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №885;

-сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 21.09.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2671;

-дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 12.10.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2965 (а.с. 11-13).

Судовим наказом Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/4324/23 від 01.06.2023 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі всіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.05.2023 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 16).

23.01.2023 державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші догоди боржника ОСОБА_1 на виконання судового наказу №296/4324/23 виданого 22.06.2023 (а.с.18)

Довідка КП лікарня №2 ім.В.П. Павлусенка Житомирської міської ради містить інформацію, що з січня 2024 по грудень 2024 з ОСОБА_1 утримуються аліменти та їх загальна сума за 2024 рік склала 119762,46 грн (а.с) що в середньому по 3326,72 грн на дитину

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/8424/23 від 14.06.2024, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 12.11.2024 без змін визначено місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 20-23).

Згідно акту проживання осіб без реєстрації від 19.11.2024 засвідчено, що позивач разом з донькою ОСОБА_3 06.10.2012 року народженя проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28) аналогічні відомості викладені і у довідці №349 від 19.12.2024 ТОВ "Управляюча компанія "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №5" (а.с.29)

Таким чином між сторонами існує спір з приводу утримання неповнолітніх дітей, що регулюється нормами Сімейного кодексу України.

Розглянувши справу в межах позовних вимог суд прийшов наступного.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі -СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц).

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною другою статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Частиною 1 статті 10 СК України визначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20).

Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)).

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала.

Під час розгялу справи судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/8424/23 від 14.06.2024, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 12.11.2024 без змін визначено місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 20-23).

Згідно акту проживання осіб без реєстрації від 19.11.2024 засвідчено, що позивач разом з донькою ОСОБА_3 06.10.2012 року народженя проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28) аналогічні відомості викладені і у довідці №349 від 19.12.2024 ТОВ "Управляюча компанія "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №5" (а.с.29)

Вирішуючи вимогу позивачки про звільнення її від сплати по аліментах, суд виходить з положень ч.2 ст. 197 СК України, згідно з якими за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд погоджується з доводами позивачки про те, що проживання дитини разом з нею є тією істотною обставиною, яка припиняє її обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дитини.

Відповідач не заперечує того факту, шо їх з позивачем донька постійно проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 та визнає позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів з позивача на його користь на утримання доньки.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання позову в цій частині не суперечить чинному законодавству, а тому суд його приймає та ухвалює рішення рішення про задоволення позову в цій частині.

Вирішуючи заявлений позов в частині припинення стягнення аліментів з дня звернення до суду з даним позовом з 07.01.2025., суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2016 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже слід визначити, що припинення стягнення аліментів починається з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 .

Відповідач вказує, що оскільки він сплачує аліменти добровільно, щомісячно по 3200,00 грн починаючи з серпня 2024 року то відсутні предмет а тому в частині стягнення аліментів суд має закрити справу.

Дійсно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Так , відповідач долучив квитанції про те, що він починаючи з серпня 2024 року і по січень 2025 року включно щомісячно перераховува ОСОБА_1 - 3200,00 грн , призначення платежу аліменти на дочку ОСОБА_3 . Доказів які дохожи має ОСОБА_7 суду не надано. Суд же сам не збирає доказів, а лише надає їм оцінку, щоб не порушувати процес диспозитивності та змагальності, як те передбачено ЦПК України

Доказів, що ОСОБА_1 відмовлялася від отримання грошових коштів, здійснених батьком на утримання своєї донььки ОСОБА_6 матеріали справи не містять. Отже, наведене свідчить лише про добровільне виконання батьком свого обов`язку з утримання своєї дитини, але в тій сумі яку він вважав необхідною та достатньою - 3200,00 грн .

Оскільки мати дитини, бажає отримувати аліменти на дитину у частці від доходу батька (і це її бузумовне право), а не у твердій грошовій сумі, безпідставним є твердження відповідача, що відсутній предмет спору, а тому доводи про необхідність закриття провадження у справі суд відхиляє та ухвалює рішення про задоволення позову в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оскільки малолітня ОСОБА_3 на даний час проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , перебуває на її утриманні, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі частки від доходу батька, як того бажає позивач, а саме у розмірі частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

У відповідності до ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07.01.2025 та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вимога про припинення стягнення аліментів з позивача була оплачена судовим збором в сумі 1211,20 грн при зверненні до суду (а.с.7) який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України.

Позивач в цій частині позов визав, отже з нього необхідно стягнути 50 відсотків від суми сплаченого судового збору - 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, а інші 50% сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету, як те передбачено ч.1 ст.142 ЦПК України.

За вимогою про стягнення аліментів з відповідача необхідно було б сплатити 1211,20 грн, як за вимогу немайнового характеру, проте, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Отже 1211,20 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави, як те передбачено ч.6 ст.141 ЦПК України.

Щодо витрат на правничу допомогу.

В позовній заяві вказано, що орієнтовані витрати на правничу допомогу - 15000,00 грн.

Відповідач вважає, що співмірним та достатнім буде стягнення з нього 500,00 грн в рахунок витрат на правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Разом з тим позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження витрат на правничу допомогу. Так позов нею підписано самостійно, як і засвідчено додатки. Представник у справу не вступав. Не заявляв позивач і про те, що докази витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення, як те передбачено ст.141 ЦПК України , а відтак у суду відсутні підстави стягувати з відповідача витрати на правничу допомогу оскільки нема доказівщо позивач їх понісю

Керуючись статтями 4,11,12,13,136,141,247,258,259,263-265,268,280, 352,354ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Прийняти визнання позову ОСОБА_2 в частині вимог щодо припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених судовим наказом Корольовського районного суду м.Житомира від 01.06.2023 у справі №296/4324/23.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити .

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених судовим наказом Корольовського районного суду м.Житомира від 01.06.2023 у справі № 296/4324/23 починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - 07.01.2025 року і до повноліття дитини .

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Повернути з державного бюджету України ОСОБА_1 - 50 відсотків сплаченого судового збору згідно квитанції № 8702-1663-1414-8080 від 06.01.2025 при поданні позову до суду, в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.02.2025

Cуддя В. М. Шкиря