СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/25649/24

пр. № 2/759/1673/25

17 лютого 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ТОВ «Інвестбудгаличина» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 29 874,38 грн. за утримання житла та комунальних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 109,3 кв. м., а ТОВ «Інвестбудгаличина» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_2 . Відповідач, споживаючи надані позивачем послуги, належичним чином не виконував своїх обов`язків щодо своєчасної оплати їх вартості, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 14.10.2024 складає 56 845,89 грн.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

16 грудня 2024 року представник позивача за допомогою системи «Електронний суд» подав клопотання про долучення доказів на усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30 грудня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гудзь В.Л. частково заперечив проти заявлених позовних вимог, посилаючись на наявну у відповідача перед позивачем заборгованість у розмірі 36 049,17 грн. Просив розстрочити виконання рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача коштів за утримання житла та комунальних послуг, судових витрат терміном на 12 місяців, вказуючи на скрутне матеріальне становище.

Представником відповідача у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 не проживає у належній йому квартирі, а проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 . Загалом квартира АДРЕСА_1 не придатна до проживання, оскільки в ній не завершено ремонтні роботи.

Не заперечує проти наявної у нього заборгованості по оплаті за утримання будинків та прибудинкової території, централізованого опалення та послуг охорони території в сумі 43 449,17 грн. і не ухиляється від її сплати, проте заперечує проти нарахування позивачем заборгованості за компенсацію витрат на утримання комірки, сервісу відеоспостереження, вивезення ТПВ на метр квадратний, послуги служби консьєржів, компенсації за технічне обслуговування системи шлагбаумів на загальну суму 13 396,72 грн., оскільки фактично цими послугами відповідач не користується.

Також до відзиву додано квитанції про сплату відповідачем у період з 08.11.2024 року по 17.12.2024 року на рахунок позивача заборгованість у загальному розмірі 7 400,00 грн.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

З підстав наведених вище, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2024 року, номер інформаційної довідки: 403519441, квартира за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею (кв.м): 109,3, житлова площа (кв.м): 55,8, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

На утриманні ТОВ «Інвестбудгаличина» з 26.10.2021 року знаходиться будинок АДРЕСА_2 , для мешканців якого Товариством надаються житлово-комунальні послуги, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви копією Договору №НІ261021 про передачу в управління багатоквартирного житлового будинку.

Відповідно до наказу №27 від 01.07.2019 року ТОВ «Інвестбудгаличина» затверджено тариф у розмірі 13,67 грн. за 1 квадратний метр у житловому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (будинок АДРЕСА_2 ).

Відповідно до довідки про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період жовтень 2021 року - жовтень 2024 року, загальна сума основного боргу ОСОБА_1 перед позивачем по сплаті внесків складає 56 845,89 грн.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з нормами статей 319, 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучі-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електронне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, про що зазначено у ст. 360 ЦК України.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», в статті 7 якого зазначено, що співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг (стаття 6 Закону про житлово-комунальні послуги).

За визначенням, наданим у статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положень статей 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 611 ЦК України регулює, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач не вносить в повному обсязі плату за отриманні житлово-комунальні послуги в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 56 845,89 грн.

Разом з тим, відповідач визнає наявну у нього заборгованість у розмірі 43 449,17 грн., 7 400, 00 грн. з яких ним було сплачено у період з 08.11.2024 року по 17.12.2024 року.

Натомість відповідач заперечує наявну у нього заборгованість на суму 13 396,72 грн., нараховану за послуги на утримання комірки, сервісу відеоспостереження, вивезення ТПВ на метр квадратний, послуги служби консьєржів, компенсації за технічне обслуговування системи шлагбаумів, вказуючи на те, що він не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , а тому не повинен нести такі витрати.

Проте, такі твердження відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки власність зобов`язує. Натомість, відповідач до позивача із заявами про відмову від надання таких послуг у встановленому законом порядку не звертався.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України).

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи письмові докази, часткове погашення відповідачем заборгованості на суму 7 400,00 грн., суд доходить до висновку про те, що позивачем ТОВ «Інвестбудгаличина» надавались власнику квартири ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 , послуги з утримання будинку і прибудинкової території, який, у свою чергу отримував вказані послуги і від цих послуг не відмовлявся, а отже, у відповідача виник обов`язок оплатити ці послуги.

На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача позивач надав суду довідку про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг, з якої вбачається, що у відповідача наявна перед позивачем заборгованість.

Отже за результатами оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ТОВ «Інвестбудгаличина» про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 49 445,86 грн.

При цьому, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що ним сплачувалися грошові кошти за користування житлово-комунальними послугами в повному обсязі, а позивачем доведено належними та достатніми доказами обґрунтованість заявленої до стягнення з відповідача суми боргу за надані житлово-комунальні послуги, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідач просить розстрочити виконання рішення на 12 місяців, оскільки він перебуває в скрутному матеріальному становищі, має на утриманні особу з інвалідністю, а тому зазначає, що сплатити всю суму заборгованості відповідач одним платежем не зможе.

Згідно з ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

До відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 долучив, зокрема: довідку №АТРАТ000014 від 18.12.2024 року, що видана генеральним директором ТОВ «ТЕПЛОКЕРАМІК» про дохід ОСОБА_1 у період з 01.06.2024 року по 30.11.2024 року; довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №744991, що видана на ім`я ОСОБА_2 ; пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 , що видане на ім`я ОСОБА_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 .

Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу.

Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України).

Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України).

Суд зауважує, що суду не надано жодного належного і достатнього доказу, який би вказував на те, що на утриманні відповідача перебуває ОСОБА_2 . Наявні у матеріалах справи пенсійне посвідчення та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії вказану обставину не підтверджують.

Однак, при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суд враховує, що у відповідності до довідки №АТРАТ000014 від 18.12.2024 року, що видана генеральним директором ТОВ «ТЕПЛОКЕРАМІК», про дохід ОСОБА_1 у період з 01.06.2024 року по 30.11.2024 року, дохід ОСОБА_1 за вказаний період склав 66 215,58 грн.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 49 445 гривень 86 копійок.

Таким чином, сплата повної суми заборгованості може скласти надмірний тягар для ОСОБА_1 .

Отже, врахувавши матеріальне становище ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду зі стягнення загальної суми боргу на 12 місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 4 120,49 грн.

Суд, розглянувши справу з урахуванням інтересів як позивача, так і відповідача, прийняв рішення про надання відповідачу розстрочки виконання рішення. Суд бере до уваги, що позивач має право на виконання судового рішення та сплату заборгованості. Водночас, відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі і потребує захисту своїх прав. Негайне виконання рішення може призвести до несправедливих наслідків для відповідача.

Суд вважає, що розстрочка виконання рішення стане стимулом для добровільного виконання відповідачем своїх зобов`язань та забезпечить задоволення вимог позивачяа, що відповідає завданню цивільного судочинства.

Щодо судових витрат по сплаті судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач надає суду платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № від 07.11.2024 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «Інвестбудгаличина» здійснено платіж у розмірі 3 028,00 грн. із призначенням платежу «…; Судовий збір за позовом ТОВ ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА, Святошинський райсуд м Києва».

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2 633,82 грн., що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Печерський узвіз, 19) заборгованість за утримання житла та комунальних послуг у розмірі 49 445 (сорок дев`ять тисяч чотириста сорок п`ять) гривень 86 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Печерський узвіз, 19) судові витрати у вигляді сплаченого збору у розмірі 2 633 (дві тисячі шістсот тридцять три) гривні 82 копійки.

Розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 (дванадцять) місяців, зобов`язавши ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) сплачувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Печерський узвіз, 19) 49 445 (сорок дев`ять тисяч чотириста сорок п`ять) гривень 86 копійок однаковими частинами впродовж 12 (дванадцяти) місяців, тобто по 4 120 (чотири тисячі сто двадцять) гривень 49 копійок щомісяця, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2025 року.

Суддя Н.О.Горбенко