Справа № 308/2005/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Ткаченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

за участі:

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача адвоката Опаленика М.Ю.;

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Опаленик Михайло Юрійович, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує тим, що сімейні відносини з відповідачкою не склалися через різні погляди на сімейне життя та зловживання останньою алкогольними напоями. Перебування дитини з матір`ю ставить під загрозу її життя та здоров`я. Позивач зазначає, що здатен займатися вихованням, розвитком дитини та її матеріальним забезпеченням. З огляду на викладене, просить суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з разом з батьком.

Ухвалою суду від 21.08.2024 року цивільну справу № 308/2005/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини направлено до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвалою суду від 02.10.2024 року цивільну справу № 308/2005/24 передано на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

07.11.2024 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, головуючим з розгляду вказаної цивільної справи визначено суддю Хамник М.М.

Ухвалою суду від 08.11.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог, служба у справах дітей Ужгородської міської ради подала до суду висновок про визначення місця проживання дитини. При цьому явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, подала клопотання про розгляд справи без їх участі, у зв`язку з неможливістю забезпечити участь свого уповноваженого представника.

Відповідач повторно у судове засідання не прибув, причини неявки в суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки. Відзиву на позов не подав.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористалася і позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Опаленик М.Ю. позовні вимоги підтримали, просили задоволити позов з підстав викладених у ньому.

Зокрема позивач повідомив, що проходить службу в лавах ЗСУ. На даний час дитина проживає з матір`ю, яка зловживає алкогольними напоями, що ставить під загрозу життя та здоров`я дитини. Про це свідчить зокрема те, що відповідачка вчинила насильство відносно нього та його родини, за що неодноразово притягалась до адміністративної, а також кримінальної відповідальності. Позивач зазначив, що наміру припиняти службу немає, разом з тим, у випадку якщо суд дійде висновку про можливість задоволення позову, зможе перевестися та проходити службу по місцю проживання та належно виконувати свої батьківські обов`язки.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Як установлено судом 18.08.2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (позивачем) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідачем), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.08.2021 року, про що зроблено актовий запис №633

У шлюбі у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 01 грудня 2021 року, актовий запис № 1183.

Після фактичного припинення шлюбних відносин донька ОСОБА_5 залишилась проживати разом з відповідачкою (матір`ю).

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

При цьому згідно ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Місце проживання - це житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1ст.29 ЦК). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч. 1ст.33 Конституції).

Однак визначення місця проживання дитини має свою специфіку, оскільки дитина, як правило, в силу своєї психічної та фізичної незрілості, фактичної нездатності проживати самостійно мають проживати разом зі своїми батьками або з особами, які їх заміняють.

Отже, чинне законодавство, встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини.

Слід зауважити, що відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що мати дитини через зловживання алкоголем не здатна належним чином займатися вихованням дитини і фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, проживання дитини з матір`ю несе загрозу її життю та здоров`ю.

В обґрунтування наведеного позивач зазначає, що 23.10.2023 року, відповідач прийшла до дому у стані алкогольного сп`яніння, безпідставно вчинила з ним сварку, в ході якої ножем нанесла йому декілька колото-різаних ударів по різним частинам грудей з лівої сторони (непроникаючі) та рук. Дитина не постраждала лише завдяки тому, що на крики підійшли мати та батько позивача. Протиправні дії відповідачки були зупинені працівникам поліції. По вказаному факту Ужгородським районним управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування (відповідні докази містяться в матеріалах справи).

Відповідач попередньо вже була позбавлена батьківських прав щодо старшої дитини з аналогічних підстав, що підтверджується Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2021 року (справа №303/833/21).

Відносно відповідача був також складений протокол про адміністративне правопорушення, за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 КУпАП, у зв`язку з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння разом із дитиною, за адресою проживання свого нового співмешканця.

15 січня 2023 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/19186/23, шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвано.

22 грудня 2023 року службою у справах дітей Ужгородської міської ради затверджено Висновок про доцільність визначення місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своє рішення орган опіки та піклування мотивував тим, що позивачем створено всі належні побутові умови для проживання дитини. Він любляче відноситься до доньки, дбає про її фізичне та духовне виховання.

У свою чергу мати дитини фактично проживає на території Мукачівського району в с.Крите. Притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дитини (с.184 КУпАП).

Аналізуючи докази, зібрані у справі, суд, виходячи включно із рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання та виховання дитини, закріплених у нормах національного законодавства, зазначених вище, та в інтересах самої дитини, приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, що буде повністю відповідати інтересам дитини, яка має повне право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Керуючись ст.ст.12, 13, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, ст. 161 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини, - задоволити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 01 грудня 2021 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено актовий запис № 1183, разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_4 місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 13.02.2025

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник