СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19367/24

пр. № 2/759/848/25

11 лютого 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., розглянувши без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Носалик О.В. яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» 19.09.2024 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 46892,98 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.06.2018 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 01, відповідно до якого позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 25000 грн. 00 коп. на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,01 % річних, а розмір комісії за користування кредитом 3,99 %.

08.05.2021 року між первісним кредитором акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» укладено договір відступлення прав вимоги №1, за яким ТОВ "ФК "ФІНАКО" отримало право грошової вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.

В подальшому, 16.07.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» та ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей» уклали договір факторингу №1, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 01 від 05.06.2018 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей».

Відповідач не виконував своїх зобов`язань жодному з кредиторів, тому станом на 07.05.2024 року у нього виникла заборгованість у розмірі 46892 грн. 98 коп., яка складається з: 23935 грн. 18 коп. - заборгованості за кредитом, 22944 грн. 52 коп. - заборгованості по комісії.

У зв`язку з цим просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей» заборгованість за кредитним договором в сумі, що складає 46892 грн. 98 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 05.06.2018 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 01, відповідно до якого позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 25000,00 грн. на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,01 % річних, комісія за користування кредитом становить 3,99 %, строк користування становить 24 місяці (а.с. 31).

За укладеним між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» договором відступлення права вимоги (цесія) № 1 від 08.05.2024 та укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» і позивачем договором факторингу № 2 від 16.07.2024 до позивача перейшло право вимоги за заявою № 01 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05.06.2018.

В подальшому, 16.07.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» та ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей» уклали договір факторингу №1, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 01 від 05.06.2018 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей».

22.07.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей» було пред`явлено письмову вимогу (повідомлення) до відповідача про наявність заборгованості (а.с. 32).

Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, відповідно до ч.1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України).

Зокрема, відповідно до ч. 2ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як убачається з матеріалів справи, кредитор свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості, внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідач на момент звернення із позовною заявою, заборгував перед позивачем борг за кредитним договором № 01 від 05.06.2018 року в загальній сумі 46892 грн. 98 коп., яка складається з: 23935 грн. 18 коп. - заборгованості за кредитом, 22944 грн. 52 коп. - заборгованості за комісією.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Будь-яких конкретних правових, беззаперечних і допустимих доказів про повне або часткове спростування позовних вимог суду не надано.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16: «Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.».

Суд вважає неправомірним нарахування платежів, які споживач має сплатити на користь кредитодавця за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, а тому, нарахована позивачем комісія в сумі 22944 грн. 52 коп. є супутньою послугою, що супроводжує кредит і її компенсація за рахунок відповідача є незаконною.

Тому, позовні вимоги про стягнення комісії в сумі 22944 грн. 52 коп. є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 23935 грн. 18 коп.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2423 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст.11,15, 16,509, 510,525,526,611,625,1048-1050,1054 ЦК України, ст. ст.4,5,19,89,141,259,263-265,280-282,284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: м. Київ, р. н., адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус А, офіс 303, ) заборгованість за заявою № 01 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05.06.2018 року станом на 07.05.2024 року у розмірі 23935 грн. 18 коп., судовий збір у розмірі 2423 грн. 00 коп., а всього стягнути 26358 (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят вісім) грн. 18 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. П`ятничук