Провадження № 2-о/357/47/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква, в залі суду № 5 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як законний представник ОСОБА_4 , Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління пенсійного фонду України у Київській області, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - є рідним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

І. Позиція сторін у справі.

Заява мотивована тим, що з 2019 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та на початку серпня 2021 року заявник завагітніла. Заявник та ОСОБА_6 мали намір офіційно укласти шлюб, проте ОСОБА_6 перебував ще у зареєстрованому шлюбі з першою жінкою ОСОБА_3 , у судовому процесі щодо розірвання шлюбу. На початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, ОСОБА_6 був мобілізований, а заявник в березні 2022 року, рятуючись від російської агресії виїхала до Республіки Польща. ІНФОРМАЦІЯ_5 заявник народила сина - ОСОБА_8 , про що 25 квітня 2022 року Відділом РАЦС міста Рацибуж, Воєводство Сілезьке, Республіка Польща було видано Свідоцтво про народження, де в графі «2» «Дані батьків», батько дитини записаний зі слів ОСОБА_9 . В графі «Примітки» зазначено: «На підставі ст. 61 п.2 Закону від 28 листопада 2014 року - Закону про акти цивільного стану заміщено прізвище ОСОБА_10 як прізвище батька і як його родове прізвище і на запит особи, що повідомила про народження, ім`я ОСОБА_11 , як ім`я батька дитини». ОСОБА_6 визнавав себе батьком дитини, однак виконував обов`язок по захисту України в одному з бойових підрозділів Збройних сил України і тому не мав можливості вжити заходів, щодо визнання себе батьком малолітнього ОСОБА_8 , відповідно до вимог законодавства. Під час своїх одноденних відпусток ОСОБА_6 намагався організувати подачу до органу реєстрації актів цивільного стану заяви про визнання себе батьком ОСОБА_8 , однак з різних причин, здебільшого пов`язаних з обмеженим часом перебування вдома, це так і не вдалося реалізувати, оскільки він проводив весь свій час із сином. На вимогу ОСОБА_6 його банківська зарплатна картка знаходилась у заявника, за рахунок чого вони з дитиною були матеріально забезпечені самим необхідним. Крім того, перебуваючи в зоні бойових дій, ОСОБА_6 при будь-якій нагоді телефонував Заявнику та цікавився здоров`ям і розвитком свого сина. 27 березня 2024 року на ім`я заявника від ІНФОРМАЦІЯ_6 було надіслано Сповіщення, яке містило інформацію про загибель ОСОБА_12 під час виконання бойового завдання, що мало місце 22 березня 2024 року біля населеного пункту Орлівка Донецької області. 01 квітня 2024 року ОСОБА_6 був похований на Алеї Слави в місті Біла Церква.

Факт визнання батьківства ОСОБА_6 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується спільними фотографіями, збереженою перепискою, а також висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду № 45046 від 08.11.2024 року, згідно з яким ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,997%. Мати загиблого - ОСОБА_2 , повністю володіючи інформацією про фактичне подружнє життя її сина із заявником та про їх спільного сина, визнає факт батьківства свого сина відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спір про право між заявником та ОСОБА_2 , відсутній. Також матір загиблого ОСОБА_6 надала заявнику довіреність на представництво її інтересів в будь-яких компетентних органах, в тому числі відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, органах поліції та будь-яких інших установах. Представник заявника вказує, що встановлення факту батьківства заявнику необхідне для внесення змін в актовий запис про народження дитини, отримання малолітнім ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсії у зв`язку із втратою годувальника та частини одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю його батька ОСОБА_6 . Спадкове майно після ОСОБА_6 відсутнє.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Завальнюк Ж.В. подала письмові пояснення щодо заяви, в яких просила відмовити у задоволенні заяви, з огляду на те, що заявник не надала належних та допустимих доказів, які б із достовірністю підтверджували, що заявник та померлий військовослужбовець спільно проживали й вели спільне господарство до народження дитини заявника, спільно виховували та утримували дитину від дня народження до часу смерті військовослужбовця. Також того, що померлий за життя визнавав себе біологічним батьком дитини, по відношенню до сина заявника. Підставою для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, однак, до заяви в цій справі долучено тільки висновок молекулярно-генетичної експертизи, що не має визначальне значення під час встановлення судом факту батьківства. А тому, вважають, що заявник не довела належними, допустимими і достатніми доказами факт походження дитини від померлого військовослужбовця. Представник Міністерства оборони України зазначає, що копії доданих до заяви документів (свідчення двох осіб) не можуть в повній мірі довести факт батьківства, пояснення свідків є суб`єктивними - оскільки свідок позбавлений законом можливості встановлювати такі факти. Копії скріншотів з телефону, в жодному разі не можуть, бути доказом підтвердження біологічного батьківства. Одночасно, враховуючи сучасні технологічні можливості приладів, які створюють/змінюють будь-яку інформацію, зокрема телефонів, достовірність та належність даного доказу, на підтвердження факту спілкування між особами, можливо лише після проведення технічної експертизи обох приладів. А також представник заінтересованої особи зазначила, що за життя ОСОБА_6 не встановлював факт батьківства, маючи на це усі правові підстави. За особистим бажанням, загиблий не скористався своїм правом, і не визнав батьківства щодо дитини (ст. 128 СК України - позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини). А тому, Міністерство оборони України вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог заяви.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 05.12.2024 р. прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження по справі, призначив справу до розгляду (а.с. 86-87).

Ухвалою судді від 31.12.2024 задоволено клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Завальнюк Жанни В`ячеславівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 99-100).

06.01.2025 представник Міністерства оборони України Завальнюк Ж.В. через систему «Електронний суд» подала письмові пояснення щодо заяви (а.с. 103-122).

Ухвалою суду від 08.01.2025, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання заявника про допит свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Семенюта Р.А. підтримали заявлені вимоги.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заяву підтримала, вказала, що вона є мамою загиблого воїна ОСОБА_12 . Восени 2020 року син ОСОБА_15 познайомим її з ОСОБА_16 , з якою в них склались гарні родинні відносини. На початку війни ОСОБА_17 була вагітна та виїхала у Польшу, а син пішов добровольцем на війну. ОСОБА_2 визнає ОСОБА_8 своїм онуком, а ОСОБА_6 визнавав його своїм сином. Жодних сумнівів стосовно цього факту ніхто не має, ОСОБА_8 дуже схожий на свого батька.

Представник Міністерства оборони України Завальнюк Ж.В., яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, просила відмовити у задоволенні заяви, з підстав викладених у письмових поясненнях.

Заінтересована особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання свого представника не направили, 31.12.2024 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу (а.с. 101).

Заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України у Київській області в судове засідання свого представника не направили, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , як законний представник ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали заяви, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_13 , у місті Рацибуж, Республіка Польща, дані про батьків: мати ОСОБА_18 ; батько ОСОБА_19 , (на підставі ст. 61 п.2 Закону від 28 листопада 2014 року - Закону про акти цивільного стану заміщено прізвище ОСОБА_20 як прізвище батька і як його родове прізвище і на запит особи, що повідомила про народження, ім`я ОСОБА_15 , як ім`я батька дитини) (а.с. 15-17).

Відповідно до довідки № 61317/19-536-353 від 13.05.2022, виданою Генеральним консулом України в Кракові ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований громадянином України (а.с. 18).

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_8 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2024/012183408 від 09.10.2024, № 2024/012082494 від 07.10.2024 (а.с. 14, 19).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув ОСОБА_6 , під час виконання бойового завдання біля населеного пункту Орлівка Донецької області, що стверджується сповіщенням сім`ї (близьких родичів) загиблого № ПР/359 від 27.03.2024 направленого на ім`я ОСОБА_1 , а також свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 (а.с. 20,22).

Згідно з довідкою про причини смерті №1432м/615с від 28.03.2024, ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 , причина смерті: вогнепальне кульове поранення голови, шиї, грудної клітки та правового стегна внаслідок військових дій (а.с. 21).

Встановлено, що батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_2 , ОСОБА_22 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 06.11.2009 (а.с. 24).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , батько ОСОБА_6 , - ОСОБА_22 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 26).

Встановлено, що ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену довіреність заявнику ОСОБА_1 на представлення її інтересів в будь-яких компетентних органах, в тому числі відповідному центрі комплектування та соціальної підтримки, органах поліції та будь-яких інших установах, в тому числі банківських та фінансових щодо представництва інтересів ОСОБА_2 (а.с. 27).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2021 по справі № 357/6090/21 розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 28).

Згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження № 45046 від 08.11.2024, ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,997% (а.с. 29-40).

До матеріалів заяви також долучено копію медичної обмінної карти вагітної ОСОБА_1 , де зазначені контакти ОСОБА_6 , його обстеження на туберкульоз (а.с.42-43).

В підтвердження вимог за заявою, ОСОБА_1 надала до справи копію договору оренди об`єкту нерухомості, копії фото світлин, скріншоти з месенджеру Viber, переписку з ОСОБА_6 щодо намірів внести зміни в актовий запис про народження сина.

В судовому засіданні були заслухані показання свідків, зокрема свідок ОСОБА_23 суду повідомила, що знайома із заявницею з 2018 року, разом працювали. Свідок знала ОСОБА_12 , який проживав з ОСОБА_1 однією сім`єю, свідок бувала у них гостях та їй відомо, що ОСОБА_15 любив свого сина ОСОБА_8 . ОСОБА_1 і ОСОБА_6 бажали укласти шлюб та оформити належно документи на дитину, однак, у зв`язку з проходженням служби ОСОБА_15 приїздив додому на декілька днів, не вистачило часу.

Свідок ОСОБА_24 , яка є хрещеною мамою малолітнього ОСОБА_8 , суду повідомила, що знайома із заявницею близько 14 років. У 2019 році свідок дізналась, що ОСОБА_17 зустрічається з ОСОБА_15 , разом проводили час, згодом ОСОБА_17 завагітніла і вони чекали дитину. Свідок з ОСОБА_17 їздили у м.Львів, де проходив службу ОСОБА_15 . Свідок ствердила, що ОСОБА_15 любив свого сина ОСОБА_8 , дитина схожа на нього.

Свідок ОСОБА_25 суду показала, що є кумою заявниці. Свідок обізнана щодо сімейного становища заявниці, вони дружили сім`ями, чоловік свідка товаришував з ОСОБА_26 . ОСОБА_15 дуже чекав сина та дуже радів його народженню. Сім`я свідка часто проводили час із сім`єю заявника, у ОСОБА_3 і ОСОБА_27 була справжня родина та ОСОБА_3 визнавав ОСОБА_8 своїм сином.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

У ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

У ч. 2 ст. 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 7, 9 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 вказав, що предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення норм ст. 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України).

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 45046 від 08.11.2024, ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,997% .

Провести судово-генетичну експертизу з батьком дитини неможливо, оскільки ОСОБА_6 загинув, похований, його генетичного матеріалу не має.

Висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд надав оцінку висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 45046 від 08.11.2024р., в поєднанні з іншими доказами даної справи. Суд також враховує думку і позицію в даній справі матері загиблого ОСОБА_6 , яка визнає малолітнього ОСОБА_8 своїм онуком та підтримує вимоги заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

У ч. ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації» (заява №3451/05, §34) зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

У п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до п. 1 ст. 7 вказаної Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

За змістом ч. 3 ст. 51 Конституції України, ч. ч. 2, 3 ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно із ч. ч. 8, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є заявник ОСОБА_1 , тому дана заява про встановлення факту батьківства є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Зазначений факт батьківства встановлений судом для надання можливості призначення малолітньому ОСОБА_28 пенсії у зв`язку із втратою годувальника та частини одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю його батька.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 13, 76, 89, 259, 263 265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, місце народження : Україна, Полтавська область, Зіньківський район, село Пилипенки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 є рідним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження : Республіка Польща, Воєводство Сілезьке, м. Рацибуж.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2025 року

Суддя О. Я. Ярмола