2/465/788/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17.02.2025 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі судового засідання Козьмук Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Франківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі свого представника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Франківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 25.10.2001 року. Квартира не є приватизованою та перебуває у комунальні власності. на даний час у спірній квартирі окрім позивача зареєстровані відповідач ОСОБА_2 , та їх син ОСОБА_3 .

Даним житловим приміщенням сторони користувались та проживали на підставі ордеру №676, який виданий на підставі спільного рішення профкому від 14.03.2000 року.

Ордер виданий на ім`я ОСОБА_1 , як основного квартиронаймача.

Отже станом на день звернення з позовом ОСОБА_1 , відповідно до вказаного ордеру, являється наймачем квартири (житлового приміщення) АДРЕСА_2 .

Фактичне місце відповідача позивачу не відомо. Однак остання інформація, що він знаходиться за межами України у Королівстві Іспанія.

Відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2000 року. Визнати таким, що втратив право на проживання та зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 необхідно, у зв`язку з тим, що позивач має намір провести приватизацію даного приміщення.

Позивач продовжує самостійно сплачувати комунальні послуги.

Оскільки відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації більше одного року не сплачує комунальні послуги та не несе витрат з утримання житла, відповідно до ст.. 71 ЖК України може бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. а тому позивачка змушена звернутися до суду з позовом до суду про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Неодноразово шляхом телефонних розмов просили відповідача виписатися за адресою реєстрації місця проживання, проте він повідомив, що не бажає взагалі вчиняти будь-яких дій, чи приймати участь в утриманні квартири. Останнім часом взагалі не відповідає на телефонні дзвінки.

У зв`язку з вищевикладеним і був змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 30.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено проведення засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справ без його участі.

Оскільки, всі учасники в судове засідання не з`явилися відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач в поданій заяві про розгляд справи без його участі не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі спільного рішення адміністрації та профкому №55 від 14.03.2000 року видано ордер №676 ОСОБА_1 з сім`єю з 3-х чоловік на право зайняття у відомчому гуртожитку дві кімнати житловою площею 28,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з протоколу №55 від 14.03.2000 року дано дозвіл на пере прописку сім`ї ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: ОСОБА_1 , 1967 р.н., ОСОБА_2 , 1967 р.н., ОСОБА_3 , 1989 р.н.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 231.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (осн. кв/н), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (чоловік).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.09.2018 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 12.11.1988 року у відділі РАГС Самбірського міського управління юстиції, а.з. 321.

ЛКП «Сокільницьке» від 24.10.2019 року складено акт №794 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 1967 р.н., але фактично не проживає.

Також ЛКП «Сокільницьке» від 18.12.2019 року складено акт №922 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , 1967 р.н. , але фактично не проживає.

Позивач зазначає, що всі комуналні послуги нею сплачується самостій, про що надані квитанції.

Отже, ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утримані житла участі не бере, у зв`язку з тим, що перебуває за межами країни, особистих речей в квартирі не має.

Позивач не чинить перешкод ОСОБА_2 в користуванні квартирою.

Позивач ОСОБА_1 має намір реалізувати своє право на приватизацію квартири.

що підтверджується: Договором найму житла, що знаходиться у власності територіальної громади міста Одеси від 07.06.2023 року, Витягом з розпорядження голови Малиновської районної адміністрації від 22.05.2023 року за № 171/01-06, Інформацією ОСББ «Дружний-25» від 23.05.2023 року, Довідкою ТВБВ № 10015/0597-2579 від 06.07.2023 року, Технічним паспортом на квартиру від 04.07.2023 року.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 379 Цивільного кодексу України, вказано, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Частиною 4 статті 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. (ст. 71 ЖК УРСР)

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2020 року по справі № 209/2642/18.

У постанові від 29.05.2023 по справі №210/5881/21 Верховний Суд України дійшов висновку, що при вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Відлік часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При цьому, як зазначено Верховним Судом України при розгляді справи № 182/6536/13-ц у постанові від 18.03.2020 року, вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а обраний позивачем спосіб захисту його інтересів ґрунтується на законі.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 267, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Франківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, , місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Ген. Чупринки, б. 81.

Суддя Мартьянова С.М.