Провадження № 2/761/4146/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєва Ю.О. розглянувши у судовому засіданні у місті Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасниківцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - фізична особа підприємець ОСОБА_3 , про стягнення франшизи та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Конюшко Денис Борисович, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - фізична особа підприємець ОСОБА_3 , про стягнення франшизи та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07.02.2023 року о 11:15 хв. в м. Києві по вул. С. Петлюри, 30, відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Suzuki SX-4», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та транспортного засобу «Pеugeot 301», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 (є власністю Позивача ОСОБА_1 ). У результаті зазначеної ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, відтак позивачеві як власникові пошкодженого майна було завдано майнової та моральної шкоди.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.04.2024 року у справі № 761/6433/23винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано відповідача.

Разом із тим, на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Suzuki SX-4», р.н. НОМЕР_1 , на момент настання ДТП була застрахована відповідно умов чинного Полісу ОСЦПВВНТЗ № AP/6265291, виданого Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» (франшиза за полісом становить 2 600,00 грн.).

Позивач зазначає, що керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач як особа, яка має право на отримання страхового відшкодування за заподіяну їй шкоду, звернулася до страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ (ПрАТ «СК «ПРОВІДНА») та надала усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі заяву про страхове відшкодування.

За результатами розгляду вищевказаної заяви страховиком було здійснено виплату належного страхового відшкодування у розмірі узгодженої між потерпілою особою та страховиком вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, зменшеної з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за вирахуванням франшизи, що склала 10 003,00 грн.

Натомість позивач вважає, що із відповідача на її користь підлягає стягненню майнова шкода у розмірі передбаченої полісом (договором) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшизи, яка складає 2 600,00 грн., яка в силу вимог закону не відшкодовується страховиком, а підлягає сплаті страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

Також позивач вказувала, що з вини відповідача позивач зазнала також і моральної шкоди, яку за своїми внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності і справедливості, оцінила у 10 000,00 грн., й просила відшкодувати її шляхом стягнення на свою користь із відповідача, наголошуючи, що належний позивачеві автомобіль «Pеugeot 301», р.н. НОМЕР_2 , є її приватною власністю, а пошкодження автомобіля в ДТП, що вчинене у зв`язку з порушенням заподіювачем шкоди Правил дорожнього руху України, завдало позивачеві сильних душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан.

У зв`язку із викладеним позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05.01.2025 року відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Костюченко Владислав Костянтинович, подав відзив на позовну заяву, у якому вказував про те, що позов не визнає.

Відповідач зазначає, що, уклавши зі страховиком Договір про врегулювання страхового випадку № , позивачка погодилася не лише із розміром страхового відшкодування, але й загалом відмовилася від будь-яких інших вимог майнового та немайнового характеру, пов`язаних зі страховою подією, а з огляду на надану позивачкою згоду страховику на здійснення врегулювання страхового випадку без оцінки збитків, вимоги про відшкодування відповідачем франшизи та моральної шкоди є спробами незаконного збагачення. Додатково щодо вимог про стягнення моральної шкоди відповідач вказав, що володіння автомобілем завжди супроводжується ризиком його пошкодження або виходу з ладу різних вузлів та агрегатів, в тому числі внаслідок потрапляння в ДТП, тому вважає, що пошкодження автомобіля внаслідок ДТП не може викликати душевні страждання, а заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди не є доведеними.

12.01.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву, у якій виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення, зазначивши, що сторона відповідача вириває з контексту, не повністю цитує та перекручує положення змісту Договору про врегулювання страхового випадку № , а весь зміст відзиву зводиться до незгоди із виконанням свого обов`язку.

17.01.2025 року представник відповідача подав заперечення (на відповідь на відзив), у яких виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх відхилення, повторно зауваживши, що страховик повністю погасив витрати на відновлення автомобіля, тому повністю відшкодував шкоду, та знову наголосивши на недоведеності факту й розміру завданої позивачеві моральної шкоди.

30.01.2025 року представник позивача подав додаткові пояснення у справі, у яких виклав посилання на правозастосовчу практику судів вищих рівнів (інстанцій) в аналогічних за обставинами та характером заявлених вимог спорах.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 своїм процесуальним правом на подання пояснень третьої особи щодо позову або відзиву не скористався.

Вивчивши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.02.2023 року о 11:15 хв. в м. Києві по вул. С. Петлюри, 30, відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Suzuki SX-4», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та транспортного засобу «Pеugeot 301», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Pеugeot 301», р.н. НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

У результаті зазначеної ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.04.2024 року у справі № 761/6433/23винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Suzuki SX-4», р.н. НОМЕР_1 , на момент настання ДТП була застрахована відповідно умов чинного Полісу ОСЦПВВНТЗ № AP/6265291, виданого Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» (франшиза за полісом становить 2 600,00 грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі - у редакції Закону № 1961-IV, котра була чинна станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З наведених положень зокрема випливає, що страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля завжди підлягає виплаті страховиком заподіювача шкоди на користь потерпілої особи зі зменшенням такої вартості з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на виконання вимоги ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та за вирахуванням франшизи на виконання вимоги ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто відповідно до процитованих положень закону страховик відшкодовує заподіяну шкоду не у повному розмірі, а зі встановленими законодавчими обмеженнями.

Разом із тим, відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З наведених положень випливає, що заподіювач шкоди внаслідок ДТП, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідно до умов договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, має відшкодувати потерпілій особі різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у разі його недостатності для повного відшкодування такої шкоди, зокрема у разі наявності законодавчих обмежень на відшкодування страховиком шкоди. Одне із таких законодавчих обмежень пов`язане зі встановленням спільно між страховиком та страхувальником при укладанні між ними договору (полісу) обов`язкового страхування франшизи, на яку в силу вимог закону завжди зменшується розмір страхового відшкодування і яка в силу вимог закону не підлягає відшкодуванню страховиком, а має бути компенсована (відшкодована) напряму особою, відповідальною за завдані збитки.

Відповідний висновок викладав і Верховний Суд. Так, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 вказала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Позивач зверталася до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із Повідомленням про ДТП та Заявою про страхове відшкодування від 09.02.2023 рокуі Листом від 17.02.2023 року.

За результатами розгляду вищевказаної заяви про страхове відшкодування та інших документів 03.04.2023 року на підставі Платіжної інструкції № 015070 страховиком було здійснено виплату на рахунок суб`єкта господарювання-станції технічного обслуговування, що виконує роботи з відновлення автомобіля позивача ремонтом, ФОП ОСОБА_3 (третя особа) належного страхового відшкодування у розмірі, узгодженому між потерпілою особою та страховиком на підставі укладеного Договору від 30.03.2023 року про врегулювання страхового випадку № за Договором ОСЦПВ № АР/6265291 від 04.04.2022 року, що склала 10 003,00 грн.

Згідно з п. 2.3 Договору № розмір страхового відшкодування за подією є остаточним, складає: 10 003,00 грн. (десять тисяч три гривні 00 копійок), та перегляду не підлягає.

Згідно з п. 4 Договору № позивач погоджується із порядком розрахунку та розміром страхового відшкодування, зазначеним у п. 2 Договору, способом здійснення страхового відшкодування, визначеним у п. 3 Договору, не має та не буде мати у майбутньому, будь-яких фінансових, матеріальних та іншого роду вимог та претензій до страховика, в т.ч. у вигляді будь-яких штрафних санкцій, неустойки, пені, річних, індексу інфляції тощо, моральної шкоди, упущеної вигоди та будь-яких інших вимог та претензій майнового та немайнового характеру та компенсації інших матеріальних або моральних збитків, пов`язаних з подією.

Згідно з п. 5 Договору № після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування в зазначеному розмірі та у встановлений цим Договором строк, обов`язок страховика з врегулювання вимог позивача про виплату страхового відшкодування за подією вважається виконаним у повному обсязі і належним чином.

Як слідує з наведених умов Договору № , між позивачем та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було узгоджено не загалом порядок, розмір і спосіб відшкодування завданої шкоди, а лише порядок, спосіб і розмір здійснення власне страхового відшкодування (страхової виплати), а позивач погоджується з відсутністю претензій і вимог лише до страховика щодо стягнення будь-яких сум із нього у межах саме його частини відповідальності. При цьому Договір не припиняє деліктне зобов`язання і право позивача на отримання тієї частини відшкодування шкоди, яка відповідно до законодавчих обмежень відшкодовується не страховиком, а заподіювачем шкоди, та не звільняє заподіювача шкоди від виконання свого відповідного обов`язку у межах такого деліктного зобов`язання.

У свою чергу суд зауважує, що предметом спірних правовідносини у цій справі, які виникли між сторонами щодо ДТП з приводу завданої позивачеві шкоди, є не відшкодування завданого матеріального збитку у межах ліміту відповідальності страховика, а саме стягнення з відповідача на користь позивача розміру невиплаченої франшизи (яка вираховується від суми страхового відшкодування і таке відшкодування покладається саме на особу, яка завдала збитки) та відшкодування моральної шкоди. Так, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити потерпілому суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили (визначили) у відповідному договорі (полісі) обов`язкового страхування. Натомість суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки: оскільки договором (полісом) обов`язкового страхування визначено франшизу, яка не підлягає стягненню зі страховика (ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), вона має бути відшкодована страхувальником або заподіювачем шкоди (ч. 6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Ба більше, у Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 12.12.2021 року у справі № № 910/17324/19 доходив висновку про те, що у разі, якщо між страховиком та страхувальником за договором (полісом) обов`язкового страхування визначено франшизу, яку страхувальник або особа, відповідальна за завдані збитки, відмовилися компенсувати особі, якій завдано збитки, то потерпіла внаслідок ДТП особа може звернутися до суду з позовом про стягнення такої суми франшизи з винуватця ДТП, який допускає у такому разі безпідставне збереження у себе цих належних потерпілій особі коштів (ст. 1212 ЦК України).

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення із відповідача франшизи у розмірі 2 600,00 грн. є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім цього, відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її задавала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування маральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У процесі розгляду справи знайшли своє підтвердження обґрунтування позивача з приводу того, що пошкодження належного їй на праві приватної власності автомобіля «Pеugeot 301», р.н. НОМЕР_2 , автомобіля в ДТП з вини відповідача, що вчинене у зв`язку з порушенням заподіювачем шкоди Правил дорожнього руху України, завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан у зв`язку з перенесеним стресом щодо завдання механічних пошкоджень майну, а також через у принципі тимчасову неможливість використовувати автомобіль за призначенням та необхідність витрачати час і зусилля на відновлення автомобіля ремонтом та пошук можливостей відновлення порушеного права як власника пошкодженого автомобіля, тому суд погоджується із твердженнями позивача про те, що у зв`язку з ушкодженням її майна внаслідок протиправної поведінки відповідача позивачеві було завдано моральної шкоди.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення із відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи було понесено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (слідує із наявних Квитанцій до платіжних інструкцій № 19943-1051-130227234 від 08.08.2024 року і № 19943-1051-130226408 від 08.08.2024 року) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. (слідує із наявних копій Договору про надання правової допомоги № 09/02/23-ЮП/ІL від 09.02.2023 року та Акта виконаних робіт № 01).

Тому суд доходить до висновку про необхідність стягнення вищевказаних понесених позивачем судових витрат із відповідача на користь позивача.

Керуючись положеннями ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про стягнення франшизи та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) франшизу у розмірі 2 600,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., відшкодування судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., а всього - 30 022,40 грн. (тридцять тисяч двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подано апеляційну скаргу або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ю.О. Матвєєва

17 лютого 2025 року