Провадження № 2/369/6155/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Мельник А.Р.,

за участю:

представника позивача Дзецина А.І.,

представника відповідача Кобець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/14038/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 07 березня 2020 року приблизно о 19 год. 15 хв. ОСОБА_4 (далі відповідач) керуючи автомобілем «КіаCerato», д.н.з. НОМЕР_1 на 25 км. -50 метрів автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп» (в межах Києво-Святошинського району Київської області), рухаючись в крайній правій смузі для руху після перестроювання в середню смугу для руху, різко зменшила швидкість і почала гальмувати, чим створила аварійну ситуацію автомобілю «ToyotaLandCruiser», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , яка рухалась в середній смузі та через раптову появу автомобіля «КіаCerato», д.н.з. НОМЕР_1 , загальмувала та змінила напрямок руху, в результаті чого допустила зіткнення з відбійником, пошкодивши керований нею транспортний засіб.

17 липня 2020 року Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/3404/20, що набрала законної сили, відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП за вищезазначеною ДТП. 17 липня 2020 року Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/3406/20, що набрала законної сили, було закрито провадження у справі про притягнення водія ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за відсутності в її діях адміністративного правопорушення.

Транспортний засіб, яким керувала під час ДТП ОСОБА_5 належить ОСОБА_6 (далі позивач) на праві приватної власності. Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача зазнав значних пошкоджень, а саме відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при вищезазначеній ДТП без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу склав 274 347 грн. 78 коп. Враховуючи, що вищезазначений транспортний засіб не підлягає ремонту і ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складала 187367 грн. 94 коп., а ринкова вартість у пошкодженому стані 68078 грн. 17 коп., то відновлювальний ремонт з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 119289 грн. 77 коп. (187367 грн. 94 коп. 68078 грн. 17 коп.). Вищевказане підтверджується Висновком експерта № 1-04/06 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04 червня 2020 року.

Тобто, як зазначає представник позивача, матеріальний збиток позивачу, завданий відповідачем внаслідок вищевказаної ДТП становить 119 289 грн. 77 коп.

Крім цього, 27 травня 2020 року позивачем було надіслано відповідачу повідомлення щодо огляду автомобіля позивача для фіксації отриманих пошкоджень та визначення розміру матеріального збитку, завданого автомобілю позивача відповідно до п. 5.2 Наказу Мінюсту, Фонду держмайна № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» проте, відповідач ніяк не відреагувала на це повідомлення і не була присутня на вищевказаному огляді автомобіля позивача. Цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну майну третіх осіб застрахована ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом № 161300558.

07 жовтня 2020 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі- страховик відповідача) за зверненням позивача частково сплатило йому страхове відшкодування у розмірі 54 242 грн. 74 коп. Таким чином, невідшкодований матеріальний збиток позивачу, завданий відповідачем внаслідок його вини у вказаному ДТП становить 65 047 грн. 03 коп. (119 289 грн. 77 коп. 54 242 грн. 74 коп.). Зазначає, що відповідно до Висновку експерта № 0-04/06 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04 червня 2020 року відновлювальний ремонт автомобіля позивача, в результаті його пошкодження при ДТП з вини відповідача, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 119 289 грн. 77 коп., то відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю та отриманим страховим відшкодуванням, а саме, 65 047 грн. 03 коп. (119 289 грн. 77 коп. 54 242 грн. 74 коп.).

Внаслідок ДТП позивачу було завдано суттєвої немайнової шкоди, яка полягає у тому, що внаслідок ДТП з вини відповідача позивач зазнав душевних страждань внаслідок завдання шкоди його майну автомобілю, яким позивач позбавлений можливості вільно володіти, користуватись, розпоряджатись. Оскільки позивач в силу свого немолодого віку та стану здоров`я, вимушений пересуватися лише на власному автомобілі, то через його фактичне знищення позивач змушений переміщатися громадським транспортом, а тому має планувати свої поїздки із розрахунку на вартість і графік транспортних перевезень, в тому числі, міжміських та міжрегіональних, що значно вплинуло на його розпорядок часу, який йому довелось докорінно змінювати та негативно вплинуло на його стан здоров`я. Крім цього, у зв`язку із тим, що автомобіль фізично знищений з вини відповідача, а іншого автомобіля у позивача немає, то позивач вимушений шукати інший автомобіль, в силу того, що пересуватися громадським транспортом позивачу важко через свій вік та хвороби. Особливо важко позивачу було під час повного локдауну, який тривав з березня по травень 2020 року, коли було повністю припинено будь-яке сполучення (автобусне, залізничне, авіа) між всіма адміністративно-територіальними одиницями України (селами, містами, областями), і єдиним транспортним засобом, на якому можна було пересуватися по території України, це був власний автомобіль, але який був фізично знищений через винні дії відповідача. Позивач зазнав значної моральної шкоди і вважає справедливим стягнення з відповідача компенсації за завдану таку моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Майнова шкода, завдана відповідачем автомобілю позивача, внаслідок ДТП складається із різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю та отриманим страховим відшкодуванням : 119 289 грн. 77 коп. 54 242 грн. 74 коп. = 65 047 грн. 03 коп. У зв`язку із викладеним, представник позивача просив суд:

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за майнову шкоду в розмірі 65 047 грн. 03 коп.;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.;

стягнути судові витрати по сплаті судового збору, за професійну правничу допомогу та експертне автотоварознавче дослідження з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 18 450 грн. 47 коп.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 65 047 (шістдесят п`ять тисяч сорок сім) гривень 03 копійки; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті: судового збору у розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 47 копійок, за професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок та експертне автотоварознавче дослідження у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. В решті позовних вимог відмовлено.

09 березня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кобець Тетяна Михайлівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року у цивільній справі №369/14038/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заяву мотивувала тим, що відповідач не була присутня під час судового розгляду з поважних причин, оскільки в зв`язку з проведенням військових дій та введенням воєнного стану з лютого 2022 року не мала змоги прибути до суду та надати відзив. Відповідач заперечує щодо позовних вимог, вважає що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, тому у справі, на її думку, необхідно призначити автотоварознавчу експертизу для з`ясування вартості матеріального збитку станом на дату ДТП 07 березня 2020 року. Оскільки відповідач вважає, що судом не в повній мірі було досліджено докази по справі, що є наслідком порушення прав відповідача, її представник просила скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2023 року заяву про перегляд заочного рішення було задоволено, скасовано заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року у цивільній справі №369/14038/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

01 травня 2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кобець Тетяни Михайлівни надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що висновок експерта № 1-04/16 від 04 червня 2020 року та звіт № 567Е SOS_-20310-195709 від 26 травня 2020 року містять різні за своїми вартісними значеннями висновки фахівців стосовно вартості пошкодженого автомобіля та вартості його відновлювального ремонту. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди зазначила, що сторона відповідача вважає заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. суб`єктивними та явно завищеними, а отже такими, що не мають об`єктивного підтвердження. У зв`язку із викладеним, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з підстав їх недоведеності.

31 травня 2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Євсюка Сергія Олександровича надійшла відповідь на відзив, в якому позивач не погоджується з обставинами та вимогами відповідача у відзиві на позовну заяву, заперечує і вважає їх необґрунтованими та незаконними. Зазначає, що відповідач, посилаючись на невідповідність доказів, наданих позивачем, не надає суду жодних власних доказів щодо оцінки шкоди, відновлювального ремонту, доказів на спростування правильності розрахунків, тощо. У зв`язку із викладеним, просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2023 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кобець Т.М. про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 369/14038/21 було задоволено та призначено у цивільній справі 369/14038/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судову транспортно-товарознавчу експертизу за матеріалами справи без огляду об`єкта дослідження (оцінки) транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» державний номер НОМЕР_2 особисто експертами, які складатимуть висновок.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у справі № 369/14038/21 апеляційну скаргу Євсюка Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 було задоволено. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2023 року скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дзецина А.І. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кобець Т.М. заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, с дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 березня 2020 року приблизно о 19 год. 15 хв. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Кіа Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 на 25 км. -50 метрів автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп» (в межах Києво-Святошинського району Київської області), рухаючись в крайній правій смузі для руху після перестроювання в середню смугу для руху, різко зменшила швидкість і почала гальмувати, чим створила аварійну ситуацію автомобілю «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , яка рухалась в середній смузі та через раптову появу автомобіля «Кіа Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , загальмувала та змінила напрямок руху, в результаті чого допустила зіткнення з відбійником, пошкодивши керований нею транспортний засіб.

Нормою ч. 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч. 4 ст. 82 ЦПК України ).

17 липня 2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/3404/20, що набрала законної сили, відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП за вищезазначеною ДТП.

17 липня 2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/3406/20, що набрала законної сили, було закрито провадження у справі про притягнення водія ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за відсутності в її діях адміністративного правопорушення.

Транспортний засіб, яким керувала під час ДТП ОСОБА_5 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача зазнав значних пошкоджень, а саме відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при вищезазначеній ДТП без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 274 347 грн. 78 коп. Враховуючи, що вищезазначений транспортний засіб не підлягає ремонту і ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складає 187 367 грн. 94 коп., а ринкова вартість у пошкодженому стані 68 078 грн. 17 коп., то відновлювальний ремонт з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 119 289 грн. 77 коп. (187 367 грн. 94 коп. 68 078 грн. 17 коп.), що підтверджується копією Висновку експерта № 1-04/06 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04 червня 2020 року.

Судом встановлено, що матеріальний збиток позивачу, завданий відповідачем внаслідок Дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07 березня 2020 року, становить 119 289 грн. 77 коп.

27 травня 2020 року позивачем було надіслано відповідачу повідомлення щодо огляду автомобіля позивача для фіксації отриманих пошкоджень та визначення розміру матеріального збитку, завданого автомобілю позивача відповідно до п. 5.2 Наказу Мінюсту, Фонду держмайна № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», що підтверджується копією повідомлення від 27.05.2020 року. Однак, відповідач ніяк не відреагувала на це повідомлення і не була присутня на вищевказаному огляді автомобіля позивача.

Цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну майну третіх осіб була застрахована ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», що підтверджується копією полісу № 161300558.

07 жовтня 2020 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за зверненням позивача частково сплатило останньому страхове відшкодування у розмірі 54 242 грн. 74 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 47564 від 07 жовтня 2020 року.

Таким чином, невідшкодований матеріальний збиток позивачу, завданий відповідачем внаслідок його вини у вказаному ДТП становить 65 047 грн. 03 коп. (119 289 грн. 77 коп. 54 242 грн. 74 коп.), що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що відповідач є винною в ДТП особою, та невідшкодований матеріальний збиток позивачу, завданий відповідачем внаслідок ДТП позивачу становить 65 047 грн. 03 коп..

Відповідно до Рецензії на Дослідження спеціаліста автотоварознавця № № 567Е SOS_-20310-195709 від 26 травня 2020 року автомобіля Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2 , підписаної 26 лютого 2024 року, загальний висновок про достовірність оцінки майна: «Звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний».

Однак, заперечуючи вартість пошкодженого автомобіля та вартість його відновлювального ремонту, яка підтверджується Висновком експерта № 0-04/06 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04 червня 2020 року, яуий був наданий позивачем, відповідач жодних доказів на спростування розміру завданого матеріального збитку суду не надає, а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 65 047 грн. 03 коп. підлягає задоволенню.

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Норма частини 1 статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки факт порушення прав позивача внаслідок ДТП з боку відповідача доведено повністю, суд приходить до висновку, що внаслідок пошкодження майна позивача в ДТП, йому також завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку із пошкодженням його майна.

При цьому, суд враховує, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач був змушений вирішувати питання щодо усунення негативних наслідків пошкодження належного йому автомобіля, внаслідок чого було порушено нормальний спосіб життя позивача та потребувало додаткових зусиль з його боку.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє частково і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 гривень 00 копійок.

Одночасно, при визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню у встановленому судом обсязі завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір, а також витрати на правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує обставини, визначені ст. 137 ЦПК України, зокрема й те, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу відбувається за клопотанням сторони.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

У рішення ЄСПЛ, ухваленому в справі "Бєлоусов проти України", констатовано, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є "фактично понесеними", оскільки заявник має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями.

Позивачем підтверджено витрати на правову допомогу та надано на їх підтвердження письмові докази: договір про надання професійної правничої допомоги від 20 березня 2020 року, Додаткову угоду № 1 від 20 березня 2020 року до Договору про надання професійної правничої допомоги № 1 від 20 березня 2020 року; Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за Додатковою угодою № 1 до Договору від 14 вересня 2021 року; копію Дубліката квитанції № 0.0..1 від 29 квітня 2020 року на суму 4 500,00 грн.; копію квитанції №0.0..1 від 26 березня 2020 року на суму 5 500,00 грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем повністю доведено належними та допустимими доказами, понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс судові витрати на оплату автотоварознавчого дослідження та сплату судового збору, які він просить стягнути з відповідача. На підтвердження вартості автотоварознавчого дослідження позивачем надано копії квитанцій № 0.0..1 від 13 серпня 2020 року на суму 3 000,00 грн. та № 0.0..1 від 01 червня 2021 року на суму 3 500,00 грн. , що підтверджує оплату позивачем вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 6 500,00 грн.

Зважаючи на результат розгляду справи, керуючись ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме вартість автотоварознавчого дослідження в сумі 6 500,00 грн. та сума судового збору у розмірі 950,47грн., покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 979, 993, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.141, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 65 047 (шістдесят п`ять тисяч сорок сім) гривень 03 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті: судового збору у розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 47 копійок, за професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок та експертне автотоварознавче дослідження у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 17 лютого 2025 року.

Суддя: І. О. Фінагеєва