Провадження №2/752/1851/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на нерухоме майно, стягнення грошових коштів, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Корока Владислав Вікторович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на нерухоме майно, стягнення грошових коштів, визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власником 23/24 частин будинку АДРЕСА_1 .

Зазначену частину будинку позивач ОСОБА_1 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4 , що підтверджується заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року по справі №752/22214/20 та витягом з Державного реєстру речових прав індексний номер 366307610 від 19.02. 2024.

ОСОБА_4 була власником всього будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

12.06.2007, не отримавши свідоцтва про право на спадщину та не провівши державну реєстрацію права власності на спадкове майно, помер чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5 . Після його смерті залишилися спадкоємці - дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Розмір їхніх часток становить по 1/48 частині від спадщини відповідно.

Відповідачі, станом на дату звернення до суду, є такими, що прийняли спадщину, але не отримали свідоцтва про право на спадщину, оскільки не були зареєстровані, не мали права користування, не проживали в спірному будинку та не брали участь в його утриманні.

Відповідачі мають зареєстроване місце проживання в

АДРЕСА_1 , складається з чотирьох житлових кімнат площею 41,7 кв. м та нежитлових приміщень, площею 39 кв.м.

Технічно неможливо виділити в натурі кожному відповідачу по 1/48 його частки у спірному будинку. Позивач самостійно несе всі витрати по утриманню спірного приміщення. Не оформлення права власності відповідачами на належну їм 1/24 частину (по 1/48 частині кожній) в праві власності на будинок, в якому 23/24 частини належить позивачу, порушує право власності позивача щодо можливості утримувати будинок та розпоряджатись ним. У позивача та відповідачів повністю відсутнє спілкування, відомості про фактичне місцезнаходження відповідачів відсутні.

Ринкова вартість домоволодіння становить 1149989 грн., а ринкова вартість 1/48 частки - 23958,10 грн.

Просив:

припинити право власності ОСОБА_4 на 1/24 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яку в порядку спадкування прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

стягнути з ОСОБА_1 неї на користь ОСОБА_2 вартість 1/48 частини спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 23958,10 грн.;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість 1/48 частини спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 23958,10 грн.;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/24 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

07.08.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано докази.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористались.

Дослідивши письмові матеріали справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 відповідно до договору дарування від 15.02.1997 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

22.06.1996 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб.

19.07.2000 ОСОБА_4 склала заповіт, згідно з яким заповіла будинок АДРЕСА_1 своїй донці ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (актовий запис про смерть від 13.10.2004 №17283).

Разом з померлою на день її смерті був зареєстрований її чоловік ОСОБА_5 .

15.03.2005 ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_4 .

13.04.2005 ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті дружини ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дочками ОСОБА_5 .

Станом на 22.06.2007 за ОСОБА_5 право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстроване не було.

15.06.2007 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 .

29.01.2019 Голосіївським районним судом міста Києва у справі №752/18503/17 ухвалено рішення, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набрало законної сили 28.02.2019.

06.06.2023 Голосіївським районним судом міста Києва у справі №752/22214/20 ухвалено рішення, згідно з яким зменшено розмір обов`язкової частки ОСОБА_5 у спадщині, що відкрилась після смерті його дружини ОСОБА_4 з 1/6 до 1/24 частини, яка складається з житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, на якій він розташований та яка закріплена за цим житловим будинком, визнано за ОСОБА_1 право власності на 23/24 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, на якій він розташований. Рішення набрало законної сили 06.09.2023.

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 23/24 частки житлового будинку садибного типу, що знаходиться в АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване 19.02.2024.

Ринкова вартість спірного будинку станом на 25.03.2024 становить 1149989 грн.

Згідно з даними технічного паспорту від 09.01.2024 спірний будинок є одноповерховим складається з двох квартир та чотирьох житлових кімнат.

07.02.2025 позивач внесла на депозитний рахунок суду 23958,10 грн. та 23958,10 грн., що підтверджується квитанціями від 07.02.2025 №ПН526 та № ПН530.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Суб`єктами права власності є український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Статтею 25 ЦК ЦУкраїни встановлено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.

У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до статті 26 ЦК України всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.

Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. (ст. 318 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. (ч.1-3 ст. 319 ЦК України).

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З аналізу вищенаведених норм права можна зробити висновок, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Припинення права власності на частку у спільній власності за правилами статті 365 ЦК України допускається лише за відсутності можливості у співвласників поділу в натурі спільного майна, що є у спільній частковій власності, оскільки поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, припиняє неможливість спільного володіння і користування майном, і при дотриманні прав та інтересів всіх співвласників унеможливлює примусове припинення права власності одного з них.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Та обставина, що відповідач та її діти зареєстровані в іншому житловому приміщенні само по собі не є підставою для висновку про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, оскільки доказами по справі підтверджено, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо вимог припинити право власності ОСОБА_4 на 1/24 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яку в порядку спадкування прийняли відповідачі, суд відзначає наступне.

За життя ОСОБА_4 на праві власності належав спірний житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.Оскільки ОСОБА_4 померла, то в день смерті припинилась її правоздатність, тобто здатність мати права, в тому числі і майнові.

Після її смерті спадщину у вигляді обов`язкової частки прийняв її чоловік ОСОБА_5 , а решту - її дочка ОСОБА_1 за заповітом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для припинення права власності ОСОБА_4 на 1/24 частку спірного будинку, що має наслідком відмову в задоволенні цієї вимоги.

Щодо вимог стягнути з позивачки на користь кожного відповідача вартість 1/48 частини спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 23958,10 грн. суд відзначає наступне.

Відповідачі, як спадкоємці свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняли спадщину, яка належала померлому та який, в свою чергу, прийняв частку у майні спірного будинку після смерті своєї дружини - матері позивачки.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відтак, спадщина, яку прийняли відповідачі у вигляді права на частку спірного житлового будинку, після смерті батька, належить їм.

Відомості про державну реєстрацію за відповідачами права спільної часткової власності на належну кожній з них частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відсутні.

Фактично позивачкою заявлено вимоги про припинення за відповідачами права власності на 1/24 частку спірного житлового будинку, яке за ними не зареєстроване.

Крім того, припинення права власності на частку у спільній власності за правилами статті 365 ЦК України допускається лише за відсутності можливості у співвласників поділу в натурі спільного майна, що є у спільній частковій власності, оскільки саме поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, припиняє неможливість спільного володіння і користування майном, і при дотриманні прав та інтересів всіх співвласників унеможливлює примусове припинення права власності одного з них.

Суду не було надано беззаперечних доказів того, що спірний житловий будинок є річчю неподільною, що спільне володіння і користування майном позивачкою та відповідачами є неможливим, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів.

За умови відсутності доказів неможливості спільного користування спірним будинком є недоведеними обставини як підстави припинення права власності відповідачки на частку у спадковому майні.

Також суду не було надано доказів того, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів.

Крім того, сама по собі неможливість позивачкою одноособово розпоряджатись спірним будинком та утримувати його не є підставою для припинення права власності на частку у спільній власності інших співвласників цього будинку, оскільки тільки неможливість спільного володіння і користування майном може бути підставою для припинення такого права. При цьому позивач не позбавлена права стягнути з відповідачів в судовому порядку витрати, понесені нею на утримання будинку пропорційно їх часткам у цьому будинку.

За таких обставин доводи позивача про неможливість спільного володіння і користування майном є необґрунтованими, а недоведеність такого факту виключає можливість задоволення позовних вимог.

Вимога визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/24 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та в розумінні статті 188 ЦПК України є похідною від основної вимоги стягнути з позивачки на користь кожного відповідача вартість 1/48 частини спадщини у розмірі 23958,10 грн., а її задоволення залежить від задоволення первісної вимоги.

Оскільки суд відмовив у задоволенні основної вимоги, то похідна позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідачів не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Роз`яснити позивачу, що вона вправі звернутись до суду з клопотанням про повернення коштів, які підлягають поверненню з депозитного рахунку, внесені нею, як компенсації частки відповідачів у майні.

Керуючись ст.ст. 12- 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 17.02.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповдіач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповдіач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ж. І. Кордюкова