ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 457/913/21

провадження № 61-5121св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Трускавецька міська рада, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Бойко С. М.,

Копняк С. М., Ніткевича А. В., від 20 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Трускавецької міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , яка у подальшому змінила своє прізвище на ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що його батькам -

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та рідній сестрі - ОСОБА_7 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

3. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , належну їй 1/3 частину квартири успадкували: чоловік (батько позивача) - ОСОБА_5 та дочка (рідна сестра позивача) - ОСОБА_7 , а він відмовився від своєї частки на користь батька, якому тепер стало належати 5/9 частин квартири.

4. ОСОБА_7 належну їй частку у спадщині (1/9 частину квартири) після смерті матері не оформила, проте, прийняла її в силу закону, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем.

5. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, після чого відкрилась спадщина на належні їй 4/9 часток квартири.

6. Зазначає, що він є спадкоємцем другої черги за законом після смерті своєї сестри ОСОБА_7 , оскільки їх мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батько - ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, після смерті ОСОБА_5 належні йому 5/9 часток квартири успадкувала за заповітом онука (дочка позивача) - відповідачка ОСОБА_3 .

7. Він звернувшись до нотаріуса, отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, а також будинкова книга, в якій міститься інформація про зареєстроване місце проживання спадкодавця, які утримує в себе відповідачка.

8. Стверджує, що на момент смерті сестри був зареєстрований у спірній квартирі, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

9. Вказує, що іншого способу оформлення спадкових прав після смерті сестри, окрім як у судовому порядку, він не має, а відповідачка його права на спадщину не визнає.

10. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 4/9 частини квартири

АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

11. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області, у складі судді Грицьківа В. Т., від 20 грудня 2021 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 4/9 частини квартири

АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12. Суд першої інстанції вказав, що позивач є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_7 , а визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту його прав.

Інформація про рух справи

13. У березні 2023 року ОСОБА_8 звернулася до Львівського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 грудня 2021 року.

14. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 .

15. Постановою Верховного Суду від 27 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_8 задоволено. Ухвалу Львівського апеляційного суду

від 10 квітня 2023 року скасовано, справу передано на розгляд до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

16. Постановою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено. Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 грудня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 .

17. Апеляційний суд вказав, що останнім місцем постійного проживання ОСОБА_7 була спірна квартира, в якій разом із спадкодавцем була зареєстрована лише ОСОБА_8 .

18. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області

від 02 лютого 2005 року у справі № 2-13/2005 за позовом ОСОБА_5 (батька позивача) було визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою. Це рішення суду набрало законної сили 07 березня 2005 року і на його підставі ОСОБА_1 був знятий з реєстрації у спірній квартирі 11 березня 2005 року.

19. За цих обставин колегією суддів не встановлено правових підстав для визнання права власності на спадкове майно за позивачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

20. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, залишивши в силі рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 грудня

2021 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

21. 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

22. Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у липні 2024 року надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

23. Підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, від 11 березня 2021 року у справі № 2-342/2005, від 10 лютого 2021 року у справі

№ 320/5056/17-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

24. Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 5 частини першої, пунктами 1, 2, 3, 4

частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

25. Стверджує, що апеляційний суд не повідомив його про дату, час та місце розгляду справи, чим порушив право на судовий захист, позбавивши можливості брати участь у судовому засіданні, подати відзив на апеляційну скаргу та додаткові докази, заявити клопотання про дослідження доказів.

26. Зауважує, що працівники пошти не повідомили його про надходження повісток, направлених апеляційним судом, а складена апеляційним судом довідка про неможливість повідомити його за допомогою засобів телефонного зв`язку через те, що номер телефону не обслуговується, - є неправдивою.

27. Посилається на те, що апеляційний суд встановив обставини справи відсутності у позивача зареєстрованого місця проживання разом з спадкодавцем на підставі недопустимих доказів (копії будинкової книжки, довідок ОСББ). Ці твердження спростовані, зокрема копією паспорта позивача, відповідно до якої він дотепер зареєстрований за адресою спірної квартири, першим заповітом на користь позивача, складеним його батьком, і тим, що він разом з померлою сестрою користувався дачною земельною ділянкою. Вважає, що це свідчить про прийняття ним спадщини.

28. Вказує, що апеляційний суд не зазначив у якому провадженні розглядається спір, спрощеному, чи загальному, що має істотне значення, оскільки справи про спадкування розглядаються лише за правилами загального позовного провадження. Також апеляційний суд помилково відніс справу до категорії малозначних справ.

29. Наголошує, що на момент смерті ОСОБА_7 він був зареєстрований та проживав у спірній квартирі, користувався спільно дачною земельною ділянкою, сплачував послуги та збори. Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 лютого 2005 року у справі № 2-13/2005, яким його визнано таким, що втратив право користування квартирою, фактично не було виконаним, а зняття його з реєстраційного обліку за рішенням суду, ухваленим без згоди сестри позивача, є протиправним.

30. Зазначає, що постанова апеляційного суду не є достатньо мотивованою. Апеляційний суд, поновивши відповідачці строк на оскарження рішення суду першої інстанції, не вирішив питання поновлення відповідачці тридцятиденного строку на оскарження постанови апеляційного суду. Також апеляційний суд не навів обґрунтування стягнутого судового збору.

31. Крім того, рішенням суду не порушені права відповідачки, що є підставою для закриття касаційного провадження.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

32. У липні 2024 року представник ОСОБА_8 - адвокат Романів І. Б. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови апеляційного суду, просила касаційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що апеляційний суд належним чином повідомляв учасників про розгляд справи. Вказує, що позивач не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У спірній квартирі не було особистих речей позивача, оскільки він з 2005 року в ній не проживав та не був зареєстрованим. Також позивач не ніс жодних витрат на утримання вказаної квартири.

Обставини справи, встановлені судами

33. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

34. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належну їй частку (4/9) в квартирі

АДРЕСА_2 . Останнім місцем постійного проживання ОСОБА_7 на момент її смерті було:

АДРЕСА_3 . На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 , за вказаною адресою: АДРЕСА_4 , разом із спадкодавцем була зареєстрована ОСОБА_9 , яка є племінницею спадкодавця і співвласником вказаної квартири (5/9 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 липня

2010 року).

37. Позивач ОСОБА_1 є рідним братом спадкодавця ОСОБА_7 .

38. Батьки позивача та ОСОБА_7 померли: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

39. За інформацією Трускавецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області від 23 листопада 2021 року, спадкодавець ОСОБА_7 дітей не мала і на момент смерті в зареєстрованому шлюбі не перебувала.

40. 30 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А. Д. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї сестри ОСОБА_7 . Листом від 19 липня 2021 року нотаріус роз`яснив необхідність подання додаткових документів для оформлення спадщини.

41. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області

від 02 лютого 2005 року у справі № 2-13/2005 за позовом ОСОБА_5 (батька позивача) визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою

АДРЕСА_1 .

42. Рішення суду набрало законної сили 07 березня 2005 року і на його підставі ОСОБА_1 було знято з реєстрації у спірній квартирі 11 березня 2005 року.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

43. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

44. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

45. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

46. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

47. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

48. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

49. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України в редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_7 , місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

50. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

51. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

52. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

53. Частиною першою статті 1269 ЦК України в редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_7 , передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

54. У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

55. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

56. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

57. У розглядуваній справі апеляційний суд встановив, що останнім місцем постійного проживання ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була спірна квартира АДРЕСА_1 , в якій разом із спадкодавцем була зареєстрована лише ОСОБА_8 .

58. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області

від 02 лютого 2005 року у справі № 2-13/2005 за позовом ОСОБА_5 (батька позивача) визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Вказане рішення суду набрало законної сили 07 березня 2005 року і на його підставі ОСОБА_1 було знято з реєстрації у спірній квартирі 11 березня 2005 року.

59. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, враховуючи підстави позову, норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, перевіривши доводи сторін та подані ними докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності на спадкове майно за позивачем.

60. Колегія суддів погоджується з вказаними висновками, оскільки для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

61. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 дійсно проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_7 , матеріали справи не містять.

62. Посилання ОСОБА_1 на те, що він відповідно до відмітки у паспорті зареєстрований за адресою спірної квартири, є необґрунтованими, оскільки у спірних правовідносинах необхідно встановити наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

63. Крім того, такі твердження заявника не узгоджуються з наявними в справі доказами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 був знятий з реєстрації у спірній квартирі ще 11 березня 2005 року і станом на 2010 рік зі спадкодавцем у квартирі проживала лише ОСОБА_8 .

64. Також колегія суддів зауважує, що норма частини третьої статті 1268 ЦК України не містить посилань про вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном, спільне користування майном, а пов`язує прийняття спадщини з іншими обставинами, такими як постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та відсутності відмови спадкоємця від спадщини протягом строку, встановленого

статтею 1270 ЦК України.

65. Питання поновлення строку на апеляційне оскарження було вирішено ухвалою Львівський апеляційний суд від 11 жовтня 2023 року з врахуванням вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 27 вересня 2023 року у цій справі.

66. Відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

67. Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд мав розглянути справу за правилами загального позовного провадження, є помилковими, оскільки відповідно до статті 368 ЦПК України апеляційний суд розглядає справи за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими Главою 1 Розділу V ЦПК України.

68. Справа була розглянута апеляційний судом відповідно до приписів

статті 369 ЦПК України з повідомлення учасників справи.

69. Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що апеляційний суд не повідомив його про розгляд справи.

70. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у цій справі та справі

№ 457/292/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням зазначав адресу спірної квартири, як адресу його проживання. Іншої адреси ОСОБА_1 суду не повідомляв.

71. Апеляційним судом на вказану адресу і було направлено 30 жовтня 2023 року повістку про виклик на 19 грудня 2023 року та 19 грудня 2023 року повістку про виклик на 20 лютого 2024 року. Проте ці повістки повернулись до суду з відміткою про відсутність ОСОБА_1 за вказаною адресою.

72. Відповідно до пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

73. Добросовісне виконання працівниками оператора поштового зв`язку

АТ «Укрпошта» своїх службових обов`язків презюмується та у цій справі не спростоване.

74. Крім того, у цій справі ОСОБА_1 подавав відзив на касаційну скаргу

ОСОБА_8 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 квітня

2023 року про відмову відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Трускавецького міського суду Львівської області

від 20 грудня 2021 року.

75. Наведене свідчить, що ОСОБА_1 був обізнаний про подання ОСОБА_8 апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, а отже не мав перешкод, щоб цікавитись ходом справи.

76. Стягнутий з позивача на користь відповідачки судовий збір у розмірі 3 948 грн узгоджується з ціною позову.

77. За встановлених обставин, висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах у постановах Верховного Суду

від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, від 11 березня 2021 року у справі № 2-342/2005, від 10 лютого 2021 року у справі № 320/5056/17-ц, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

78. Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права в частині дослідження доказів, встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки апеляційним судом надано оцінку доказам відповідно до статті 89 ЦПК України в межах наданих їм процесуальним законом повноважень.

79. Незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для задоволення касаційної скарги.

80. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

81. Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів у справі Верховним Судом, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 400 ЦПК України.

82. Також Верховний Суд не уповноважений досліджувати нові докази, надані сторонами на стадії касаційного перегляду.

83. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

84. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija

v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

85. Оскаржувана постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

86. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржуване судове рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.

87. Колегією суддів не встановлено підстав для закриття апеляційного провадження з мотивів, викладених у касаційній скарзі. Цілком очевидно, що рішення суду першої інстанції стосується спадкових прав відповідачки, яка на моменті смерті ОСОБА_7 була зареєстрованою за місцем відкриття спадщини.При цьому позивач сам визначив ОСОБА_8 як особу, що має відповідати за заявленими ним позовними вимогами.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников