справа №758/1783/23 головуючий у суді І інстанції Ковбасюк О.О.
провадження № 22-ц/824/2696/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» поданою представником - адвокатом Коцюбою Владиславом Олексійович та ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про здійснення перерахунку за комунальні послуги та відшкодування моральної (немайнової) шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі КП «Київтеплоенерго»), в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог та заяви про зміну предмета позову від 24 жовтня 2023 року, остаточно просила суд:

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення, нарахованої у вигляді сум перерахунків в грудні 2020 року, травні та червні 2021 року, відповідно до положень, встановлених частиною 4 пункту 27 Договору «Про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню» від 28 березня 2018 року та пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630;

за неналежне виконання відповідачем зобов`язання, встановленого частиною 4 пункту 27 Договору «Про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню» від 28 березня 2018 року, відповідно до частини 4 пункту 29 та частини 18 пункту 27 Договору, відшкодувати позивачу моральну шкоду у грошовому вигляді у розмірі 16 246,77 грн

а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову зазначає, що на підставі публічного договору приєднання, опублікованого в газеті «Хрещатик» №34 (5085) від 28 березня 2018 року та розміщеного на сайті: kte.kmda.gov.ua, КП «Київтеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню, у тому числі й позивачу.

Згідно з пунктом 14 Договору оплата послуг здійснюється на підставі рахунків на оплату наданих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Позивач (споживач) отримала рахунки-повідомлення станом на:

01 січня 2021 року , в якому до складу загальної суми нарахування за грудень місяць 2020 року була включена сума перерахунку в розмірі 7 970,32 грн.;

01 червня 2021 року, в якому до складу загальної суми нарахування за травень місяць 2021 року була включена сума перерахунку в розмірі 5 285,64 грн.;

01 липня 2021 року, в якому до складу загальної суми нарахування за червень місяць 2021 року була включена сума перерахунку в розмірі 1 277,38 грн.

Вказані рахунки-повідомлення не містили жодних пояснень щодо сум нарахованих КП «Київтеплоенерго» перерахунків у вказані місяці, а декілька спроб позивача отримати пояснення від фахівців КП «Центр комунального сервісу», який здійснює обслуговування споживачів - мешканців багатоповерхових будинків з питань нарахування плати за житлово-комунальні послуги, надані КП «Київтеплоенерго» на підставі укладених між ними договорів №56 від 10 травня 2018 року та №1898/Е3-19 від 27 грудня 2019 року, результатів не дали.

У зв`язку з наведеним позивач вимушена була звернутися зі скаргами до директора КП «Київтеплоенерго» Бінди В.Є., у відповідь на які отримала листи за підписом директора структурного підрозділу «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» Лопатіна К. №30/3/2/2250 від 16 лютого 2021 року, №30/3/2/9335 від 25 червня 2021 року та №30/3/2/11449 від 02 серпня 2021 року, зі змісту яких і отримала інформацію щодо здійснених перерахунків в грудні 2020 року, травні та червні 2021 року.

Позивач стверджує, що зазначені у таких листах пояснення не відповідають:

- умовам укладеного Договору, а саме: пунктам 1, 8 та частині 4 пункту 27;

- нормам законодавства України з питань житлово-комунального господарства, що діють для споживачів, договори з якими були укладені до 01 травня 2019 року;

- Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2004 року (далі - Закон №1875-IV), а саме пунктам 1 статей 19, 16 та 32;

- Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (далі - Правила №630), а саме пунктам 12, 15, 18, 28;

- Методиці розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженій наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №359 від 31 жовтня 2006 року (далі Методика №359);

- пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2017 року (далі - Закон №2189-VIII).

Так, зі змісту листів відповідача слідує, що розподіл спожитої теплової енергії, яка використовується на потреби централізованого опалення, здійснюється відповідачем відповідно до статей 9 та 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», тобто КП «Київтеплоенерго» надає позивачу комунальну послугу з централізованого опалення, порядок надання якої регламентують Закон №1875-IV та Правила №630, а розподіл спожитої теплової енергії відповідач здійснює відповідно до статей 9 та 10 Закону №2119-VIII.

Розподіл спожитої теплової енергії, як вказує відповідач, здійснюється відповідно до статей 9 та 10 Закону №2119-VIII та за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Методика, на яку посилається КП «Київтеплоенерго» - це «Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року (далі - Методика №315).

Таким чином, КП «Київтеплоенерго» використовує норми статей 9 - 10 Закону №2119-VIII та положення Методики №315 для визначення обсягу теплової енергії витраченої на: приготування гарячої води; опалення місць загального користування.

З опалювального періоду 2019/2020 років КП «Київтеплоенерго» почав використовувати положення Методики №315 для визначення обсягу теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування, що особисто підтверджує відповідач в листі №30/3/2/2250.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закон №1875-IV порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1082 «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію та послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для споживачів у зв`язку із зміною ціни природного газу» внесено зміни до Правил №630, в частині 3 пункту 51 якого вказано, що для зміни розміру нарахувань за послуги з централізованого опалення виконавець перераховує вартість послуг з централізованого опалення для споживачів з урахуванням перерахованої вартості теплової енергії, що враховує перераховану вартість природного газу, визначену для відповідного місяця опалювального періоду.

Виходячи із тверджень КП «Київтеплоенерго», ним постійно вноситься інформація до програмного комплексу, тому через незалежні від відповідача причини постійно здійснюються перерахунки з урахуванням норм Закону України №2119-VIII.

Разом із цим, протягом опалювального періоду 2018/2019 та 2019/2020 років було зроблено лише два перерахунки - по одному в кожному з вказаних опалювальних періодів.

Суми перерахунку зменшували зобов`язання споживача по оплаті за комунальної послуги, відповідно, на: (-328,67) грн. та (-29,54) грн. за квітень та грудень 2019 року відповідно.

В міжопалювальні періоди 2019 та 2020 років також було здійснено два перерахунки - по одному в кожному з вказаних міжопалювальних періодів.

Знову таки, суми перерахунку зменшували зобов`язання споживача комунальної послуги, відповідно, на: (-0,83) грн. та (-1 019,33) грн. за травень 2019 року та вересень 2020 року відповідно.

??Перші два висновки дозволяють позивачу стверджувати, що перерахунки у період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2020 року відповідач здійснював не частіше одного разу протягом кожного, з вказаних ним у листі №30/3/2/2250 опалювальних періодів: 2018/2019 та 2019/2020 років, до того ж значення сум перерахунків зменшували зобов`язання споживачів комунальної послуги.

З огляду на наведене, твердження відповідача щодо «постійного здійснення перерахунків» не відповідають дійсності.

При цьому порядок здійснення відповідачем в грудні 2020 року «перерозподілу» не відповідає порядку проведення перерахунку, що містить частина 4 пункту 27 публічного Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 28 березня 2018 року.

Дані, наведені позивачем у Таблиці №4, що є додатком до позовної заяви, свідчать, що перерахунок, здійснений КП «Київтеплоенерго» в грудні 2020 року, охоплював 12 попередніх розрахункових періодів: з 01 листопада 2018 року по 06 квітня 2020 року, що повністю відповідає положенням, викладеним у пункті 4 Розділу ХІ Методики №315.

Виходячи з редакції пункту 4 Розділу ХІІ Методики №315, період, у якому споживачі відновили надання показань квартирних засобів обліку, - це грудень 2020 року.

Підстави для здійснення, порядок розрахунку та період, охоплений перерахунком плати за послугу з централізованого опалення, здійсненого КП «Київтеплоенерго» в грудні 2020 року, повністю відповідають нормам, викладеним у Розділі ХІІ «Перерозподіл обсягів теплової енергії, гарячої, холодної води, спожитої та розподіленої між споживачами у будівлі» Методики №315.

Разом із цим, Законом №1875-IV встановлено, що відносини між виконавцем комунальної послуги та споживачем здійснюються виключно на договірних засадах (пункт 1 статті 19), а порядок надання житлово-комунальних послуг має відповідати умовам договору та вимогам законодавства (пункт 1 статті 16).

Результати зіставлення норм пункту 12 Правил №630 та частини 4 статті 11 Закону №2119-VIII свідчать про наступне.

Відмінність порядку нарахування плати споживачам, що мають квартирні засоби обліку/вузли розподільного обліку теплової енергії, та не передали їх показання виконавцю комунальної послуги полягає в тому, що згідно з:

пунктом 12 Правил №630 - такі споживачі відразу, після встановлення факту ненадання показань квартирних засобів обліку теплової енергії виконавцю комунальної послуги, оплачують послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири;

частиною 4 статті 11 Закону №2119-VIII - вказані споживачі отримують нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії виходячи з того, що:

1) протягом перших трьох місяців виходячи з середнього споживання попереднього опалювального періоду;

2) після закінчення тримісячного строку розрахунки з такими споживачами здійснюються як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії.

Співпадіння полягає в тому, що, як пунктом 12 Правил №630, так і частиною 4 статті 11 Закону №2119-VIII передбачено проведення перерахунку таким споживачам після відновлення ними надання показань квартирних вузлів обліку теплової енергії.

Положення щодо порядку проведення перерахунку вказані в частині 4 пункту 27 Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 01 травня 2018 року згідно з яким:

«27. Виконавець зобов`язаний після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкового лічильника, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої споживачем послуги, що відображається окремо у виставленому рахунку (платіжному документі) наступного періоду».

Положення частини 4 пункту 27 Договору аналогічні нормам, викладеним у третьому абзаці пункту 18 Правил №630: «Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування».

Отже, єдиною можливою підставою для здійснення перерахунку відповідно до частини 4 пункту 27 Договору «Про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 28 березня 2018 року та згідно з пунктом 18 Правил №630 є відновлення надання показань квартирних засобів обліку теплової енергії споживачами.

Пунктом 15 Правил №630 встановлено, що періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує послуги з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. Можливість здійснення перерахунку пунктом 15 Правил №630 не передбачена.

Перелік підстав для здійснення перерахунків в грудні 2020 року, травні та червні 2021 року, які вказані в листах відповідача №30/3/2/2250 від 16 лютого 2021 року, №30/3/2/9335 від 25 червня 2021 року та №30/3/2/11449 від 02 серпня 2021 року, не відповідає положенням частини 4 пункту 27 Договору та нормам пункту 18 Правил №630.

Крім того, спосіб проведення перерахунку, вказаний в частині 4 пункту 27 Договору та в пункті 18 Правил №630, передбачає внесення в розрахунки часткових змін шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої послуги з централізованого опалення.

Використаний КП «Київтеплоенерго» спосіб здійснення перерахунків в грудні 2020 року та травні 2021 року, який вказаний у вищезазначених листах відповідача, складається з двох етапів:

1) спочатку відповідач здійснює скасування первинного нарахування методом «сторно» за попередні розрахункові періоди;

2) потім здійснює нове нарахування плати за послугу з централізованого опалення у попередніх розрахункових періодах.

Однак такий порядок здійснення перерахунку не відповідає положенням частини 4 пункту 27 Договору та нормам пункту 18 Правил №630.

Коригування плати за надану послугу, згідно з частиною 4 пункту 27 Договору та Пунктом 18 Правил №630, виконавець комунальної послуги здійснює в розрахунковому періоді, що слідує за розрахунковим періодом, у якому споживач відновив надання показань квартирних засобів обліку теплової енергії.

Можливість здійснення коригування у попередніх періодах частиною 4 пункту 27 Договору (пунктом 18 Правил №630) не передбачена.

Результат коригування плати за надану послугу з централізованого опалення відображається окремим рядком в платіжному документі наступного розрахункового періоду, що слідує за періодом здійснення коригування.

Виходячи з редакції частини 4 пункту 27 Договору та враховуючи той факт, що перерахунок КП «Київтеплоенерго» здійснив у грудні 2020 року, показники квартирних засобів обліку від споживачів, що відновили надання їх показань, відповідач мав отримати у листопаді 2020 року, а фактично отримав у грудні 2020 року.

Крім того, здійснивши перерахунок у травні 2021 року, показники квартирних засобів обліку від споживачів, що відновили надання їх показань, відповідач мав отримати у квітні 2021 року, а фактично отримав у травні 2021 року.

Крім того, здійснивши перерахунок у червні 2021 року, показники квартирних засобів обліку від споживачів, що відновили надання їх показань, відповідач мав отримати у травні 2021 року, а фактично отримав у червні 2021 року.

Таким чином, позивач стверджує, що при наданні послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води відповідач, в порушення ?пунктів 1, 8 та частини 4 пункту 27 Договору; пунктів 12 та 18 Правил №630; частин 1 статей 19 та 16 Закону №1875-IV; статей 526 та 525 ЦК України, керувався нормами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Методики №315 при визначенні об`єму теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води та опалення місць загального користування, починаючи з опалювального періоду 2019/2020 років, а також нарахуванні плати за надану послугу з централізованого опалення споживачам, які не надали виконавцю комунальної послуги показань квартирних засобів обліку, та здійсненні перерахунків плати за послугу з централізованого опалення у загальній сумі 13 255,96 грн, а саме:

- в грудні місяці 2020 року, сума донарахування за яким склала 7 970,32 грн.;

- в травні місяці 2021 року, сума донарахування за яким склала 5 285,64 грн.;

- в червні місяці 2021 року, сума донарахування за яким склала 1 277,38 грн.

Із урахуванням наведеного позивач просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення, нарахованої по належній їй квартирі АДРЕСА_1 , у вигляді вказаних вище сум перерахунків за грудень 2020 року, травень та червень 2021 року, відповідно до положень, встановлених частиною 4 пункту 27 Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 28 березня 2018 року та пункту 18 Правил №630 від 21 липня 2005 року.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 16 246,77 грн., посилаючись на положення статті 611 ЦК України, якою визначено, що підставою для відшкодування моральної шкоди може бути порушення зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.

Обґрунтовуючи таку вимогу, позивач вказує на протиправність дій відповідача, яка полягає у тому, що здійснивши перерахунки всупереч вимогам закону, КП «Київтеплоенерго» продовжує щомісячно надсилати позивачу рахунки-повідомлення із вимогою сплатити вказані нарахування.

КП «Київтеплоенерго» в односторонньому порядку змінило умови зобов`язання відповідача здійснювати перерахунки відповідно до положень, встановлених частиною 4 статті 27 Договору, на умови, встановлені положеннями Методики №315.

Спроби позивача переконати КП «Київтеплоенерго» у тому, що нарахування перерахунків плати за послугу з централізованого опалення не відповідає умовам Договору від 28 березня 2018 року, укладеного між виконавцем комунальної послуги та споживачем, позитивних результатів не дали.

Не дивлячись на неодноразові застереження Міністерства розвитку громад та територій України про необхідність утриматись від застосування Методики №315 при нарахуванні плати споживачам комунальних послуг, договори з якими укладені до 01 травня 2019 року, КП «Київтеплоенерго» все ж таки використовувало при здійсненні перерахунків в грудні 2020 року, травні та червні 2021 року і норми Закону №2119-VIII, ??і положення Методики №315.

Позивач зазначає, що перелічені нею дії КП «Київтеплоенерго», які полягають у систематичному (перерахунки плати: у грудні 2020 року, травні та червні 2021 року) невиконанні умов укладеного Договору від 28 березня 2018 року та діючих законодавчих актів України з питань житлово-комунального господарства, можуть містити ознаки порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частини першої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку надання послуг з централізованого опалення у межах м. Києва, де розташовані мережі, які використовуються підприємством для надання послуг з централізованого опалення своїм споживачам, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б не можливим за умови існування значної конкуренції на цьому ринку.

Таким чином, враховуючи доведеність факту завдання позивачці моральної шкоди з боку КП «Київтеплоенерго» та виходячи з положень частини 3 статті 13 ЦК України, в якій вказано на недопустимість дій особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом: частина 1 статті 13 (ущемлення інтересів споживачів) та частини 2 статті 50 (зловживання монопольним (домінуючим) становищем) Закону України «Про захист економічної конкуренції», на підставі частини 4 пункту 29 частини 18 пункту 27 Договору, частини 4 статті 611 ЦК України, позивач вважає, що розмір завданої їй відповідачем моральної шкоди, із урахуванням відповідних сум перерахунку, становить 16 246,77 грн., які вона просить стягнути з відповідача на її користь.

06 червня 2023 року до суду надійшов відзив КП «Київтеплоенерго» на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість.

Зазначено, що перерахунок плати за послугу з централізованого опалення, проведений у травні 2021 року на суму 5 285,64 грн, був предметом розгляду справи №758/9298/21-ц у Печерському районному суді міста Києва за позовом ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго» про визнання рішення протиправним, за результатом розгляду якої ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Станом на 21 березня 2023 року рішення суду набрало законної сили. Таким чином, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Крім того, оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Рахунки-повідомлення на оплату послуг з централізованого опалення фактично є претензією та не свідчать про порушення прав споживача, а є підставою для подальшого звернення виконавця послуг з відповідним позовом до суду.

Питання надання послуг з централізованого опалення між позивачем та відповідачем на спірний період регулюються Правилами №630, Законом №1875-IV, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Методикою №359 та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг.

Систему централізованого опалення житлового будинку АДРЕСА_2 обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії марки MULTICAL-UF 601, заводський номер №7157748, встановлений на загальному тепловому вводі, що обліковує обсяг теплової енергії на потреби централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) корпусів 6 та 7.

Також житловий будинок за зазначеною адресою оснащено будинковим засобом обліку холодної води, що йде на підігрів для надання послуг ЦПГВ.

Окремих засобів обліку теплової енергії для визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у будинку немає.

Власники квартир, як співвласники МЗК, повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно опалювальній площі житла, а визначення плати їх опалення проводиться відповідно до Методики №359.

В будинку не всі 100% квартир обладнані вузлами розподільчого обліку (індивідуальними засобами обліку) теплової енергії.

На момент спірних правовідносин у позивача не було встановлено індивідуального засобу обліку теплової енергії.

При цьому, перерахунки у грудні 2020 року, травні та червні 2021 року було проведено у зв`язку з перерозподілом наданої послуги з постачання централізованого опалення, зумовленого в уточненнях наданих показань квартирних засобів обліку споживачами будинку.

Таким чином, підстави проведення таких перерахунків є цілком законними.

Пунктом 12 Правил №630 передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об?єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Згідно з п. 18 вищевказаних Правил, після отримання показань квартирних засобів облік, якщо вони відрізняються від розрахункових за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

Аналогічні вимоги закріплено в ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Враховуючи зазначене, після отримання фактичних показань, враховуючи обов?язковість врахування несвоєчасно поданих фактичних показань, змінюються сумарні обсяги спожитої теплової енергії згідно показань квартирних засобів обліку та, відповідно, обсяг теплової енергії, що підлягає розподілу між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку.

Отримання фактичних показань індивідуальних засобів обліку, надання невідповідних показань індивідуальних засобів обліку фактичним, що виявляється після проведення контрольного зняття показників, отримання інформації про встановлення індивідуального засобу обліку, відкриття нового особового рахунку та отримання фактичних показників, відновлення ознак наявності засобів обліку після проходження метрологічної повірки - всі ці, незалежні від КП «Київтеплоенерго» причини є підставами для проведення перерахунків (коригування) упродовж усього періоду нарахувань за послуги з централізованого опалення. І саме отримання цих даних від споживачів впливає на період, за який потрібно провести перерахунок.

Щодо тверджень позивача про те, що КП «Київтеплоенерго» неправомірно застосовувало Закон №2119-VIIІ та Закон №2189-VIII до даних правовідносин в спірний період, відповідач зазначив наступне.

Положеннями розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2119-VIIІ визначено, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України №2189-VIII введено в дію з 01 травня 2019 року.

З цієї дати визнано таким, що втратив чинність Закон України №1875-ІV.

Що стосується застосування Методики №315, то відповідач зазначив, що з травня 2019 року набув чинності у повному обсязі новий Закон №2189-VIII, яким передбачено переукладення договорів між споживачами та виконавцями житлово-комунальних послуг.

Відтоді споживачі житлово-комунальних послуг поділились на дві групи:

- споживачі, які отримують послугу з централізованого опалення відповідно до умов публічного договору приєднання, який було опубліковано у газеті «Хрещатик», укладеного до 01 травня 2019 року;

- споживачі, які уклали договір, зокрема, на послуги з постачання теплової енергії відповідно до вимог Закону №2189-VIII, після 01 травня 2019 року.

КП «Київтеплоенерго» під час здійснення нарахувань за спожиті послуги мало керуватись:

- для договорів, укладених до 01 травня 2019 року - Методикою №359;

- для нових договорів, укладених після 01 травня 2019 року - Методикою №315.

Однак, дійсно в опалювальному періоді 2019/2020 років КП «Київтеплоенерго» для визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування помилково почало застосовувати Методику №315 до договорів на послугу з централізованого опалення, які укладені до 01 травня 2019 року.

Роз`яснення Антимонопольного комітету України щодо застосування Методики №315 під час розрахунків із споживачами, з якими укладено договори відповідно до вимог Закону №2189-VIII було оприлюднено 26 червня 2021 року.

Відповідно до рекомендацій Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про запобігання порушення законодавства про захист економічної конкуренції №60/17-рк/к від 24 червня 2021 року, підприємству рекомендовано:

- утриматись від застосування Методики №315 під час розрахунків із споживачами, з якими не укладено договори відповідно до вимог Закону №2189-VIII;

- здійснити перерахунки споживачам, з якими буди укладені до 01 травня 2019 року договори про надання комунальних послуг, розміру плати за послуги з централізованого опалення відповідно до Методики №359.

Частиною 2 ст. 46 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що рекомендації органів Антимонопольного комітету України підлягають обов`язковому розгляду органами чи особами, яким вони надані.

КП «Київтеплоенерго» відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції» застосувало надані рекомендації задля недопущення порушення законодавства у сфері захисту економічної конкуренції і утрималось від застосування Методики №315 під час розрахунків із позивачем, як з споживачем, з яким не укладено договори відповідно до вимог Закону №2189-VIII.

В липні 2021 року КП «Київтеплоенерго» було зроблено перерахунок споживачам, зокрема, позивачеві на суму 4 762,70 гривень, яка відображена в розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення (ЦО) постачання теплової енергії та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ)/постачання гарячої води (ГВ).

Разом з тим, КП «Київтеплоенерго» застосовувало Методику №315 лише в частині визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування.

Щодо використання методу проведення перерахунку відповідач зазначив, що алгоритм проведення перерахунку закладено програмно-апаратним комплексом, який використовується в роботі підприємством та є його господарсько діяльністю.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідач вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем невірно трактується поняття моральної шкоди, а її вимоги у цій частині є надуманими, безпідставними та необґрунтованими.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року позов задоволено частково. Зобов`язано Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення, нараховану по квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , у вигляді сум перерахунків за грудень 2020 року, травень та червень 2021 року, а саме:

- у грудні 2020 року - сума перерахунку 7970,32 грн.;

- у травні 2021 року - сума перерахунку 5285,64 грн.;

- у червні 2021 року - сума перерахунку 1277,38 грн.;

відповідно до положень, встановлених частиною 4 пункту 27 Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 28.03.2018 та пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвокат Коцюба Владислав Олексійович 18 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанцій дійшов хибного висновку, що перелік підстав для проведення перерахунків у грудні 2020 року, травні та червні 2021 року, які вказані в листах №30/3/2/2250 від 16 лютого 2021 року, №30/3/2/9335 від 25 червня 2021 року та №30/3/2/11449 від 02 серпня 2021 року не відповідає положенням частини 4 пункту 27 Договору та нормам пункту 18 Правил №630 та єдиною можливою підставою для здійснення перерахунку є відновлення надання показань квартирних засобів обліку теплової енергії споживачам.

Адже основним чинником, що впливає на суму перерахунку за опалення для мешканців житлового будинку АДРЕСА_2 є зміна показників індивідуальних лічильників теплової енергії. Тому упродовж усього періоду нарахувань за послугу з централізованого опалення відповідачем постійно здійснюються перерахунки вартості послуг з урахуванням нових даних щодо фактичних показань вузлів розподільного обліку теплової енергії відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону №2119, пункту 18 Правил №630.

При коригуванні показників індивідуальних лічильників теплової енергії по певних квартирах в бік зменшення, по всіх квартирах, які оснащено індивідуальними лічильниками теплової енергії - буде здійснено коригування в бік збільшення на обсяг знятий з цих квартир, які не оснащені індивідуальними лічильниками теплової енергії коригування буде здійснено в бік збільшення на обсяг теплової енергії витраченої на опалення квартири та обсяг теплової енергії витрачено на опалення МЗК.

Тільки з серпня 2021 року підприємство розпочало нараховувати спожиту теплову енергію по квартирі АДРЕСА_3 як обладнану індивідуальним тепловим лічильником.

Якщо зараз проводити перерахунок нарахувань за МЗК із застосуванням Правил №630 та Методики №359 за опалювальний період 2018/2019, 2019/2020 та 2020/2021 на даний перерахунок впливає ряд причин, в результаті чого сума перерахунку зміниться у бік збільшення, тобто буде донараховано суму в розмірі близько 5 310,95 грн.

Посилання на пункт 4 Розділу ХІ Методики №315 є некоректними, оскільки застосовуються для визначення загального обсягу споживання теплової енергії, при виході з ладу або втраті вузла (ів) комерційного обліку до відновлення його (її) роботи або заміни. В даному випадку, будинок позивача обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії, що унеможливлює застосування даних положень.

Також ні в Правилах №630 ні в Методиці №359 не передбачено жодних обмежень щодо періоду за який відповідач може здійснити перерахунок, що доводить незастосування відповідачем Методики №315 при проведенні перерахунку. Коригування були проведені в розрахунковому періоді, що слідує за розрахунковим періодом, у якому споживач відновив надання показань квартирних засобів обліку теплової енергії, що відповідає вимогам закріпленим у пункті 18 Правил №630.

У липні 2021 року по житловим будинкам м. Києва , які частково оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, відповідачем проведено перерозподіл обсягів теплової енергії на опалення місць загального користування за період жовтня 2020 - квітня 2021 року на підставі Методики №359.

Здійснено нарахування за опалення як для будинків частково обладнаних квартирними лічильниками тепла, а також здійснено перерахунок за опалення МЗК споживачам, з якими було укладено договори про надання комунальних послуг до 01 травня 2019 року відповідно до Методики №359.

Такий перерахунок зроблено на підставі рекомендацій Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/17-рк/к від 24 червня 2021 року.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 18 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Підтримавши доводи позовної заяви, зазначила, що суд першої інстанції виклав у рішенні її позовні вимоги не у відповідності до заяви про зміну предмета позову від 23 жовтня 2024 року; не зазначив усіх заяв по суті справи поданих сторонами, а також деякі не зазначив в оскаржуваному судовому рішенні.

В оскаржуваному рішенні суд не визнав факт порушення відповідачем статті 610 ЦК України щодо неналежного виконання зобов`язання, не зробив висновку, що відповідач провів перерахунок відповідно до Методики №315, використання якої умовами Договору не передбачено.

Відсутність таких висновків призвело до необґрунтованої відмови у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» поданою представником - адвокатом Коцюбою Владиславом Олексійович на рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про здійснення перерахунку за комунальні послуги та відшкодування моральної (немайнової) шкоди, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

12 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала відзив, у якому заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи доводи апелянта необґрунтованими.

Свою позицію мотивувала обставинами, на які посилалася у заявах по суті справи, поданих до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про здійснення перерахунку за комунальні послуги та відшкодування моральної (немайнової) шкоди, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

12 грудня 2024 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Кравець Тетяна Петрівна подала відзив, у якому заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи доводи апелянта необґрунтованими.

Свою позицію мотивувала обставинами, на які посилалася у заявах по суті справи, поданих до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити та заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

У судовому засіданні представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Кравець Тетяна Петрівна вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити та заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» такою, що не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №591 від 10 квітня 2018 року КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в м. Києві надає відповідач на підставі публічного договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню, який був опублікований в газеті «Хрещатик» №34 (5085) від 28 березня 2018 року.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго» у багатоквартирному будинку АДРЕСА_4 , в якому розташована належна позивачці квартира АДРЕСА_3 .

Систему централізованого опалення житлового будинку АДРЕСА_2 обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії марки MULTICAL-UF 601, заводський номер №7157748, встановлений на загальному тепловому вводі, що обліковує обсяг теплової енергії на потреби централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) корпусів 6 та 7.

Також житловий будинок за зазначеною адресою оснащено будинковим засобом обліку холодної води, що йде на підігрів для надання послуг ЦПГВ.

Окремих засобів обліку теплової енергії для визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення місць загального користування у будинку немає.

В будинку не всі 100% квартир обладнані вузлами розподільчого обліку (індивідуальними засобами обліку) теплової енергії.

На момент спірних правовідносин у позивача не було встановлено індивідуального засобу обліку теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок плати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у вигляді сум перерахунків за грудень 2020 року, травень та червень 2021 року позивач зазначає, що при здійсненні перерахунків наданих послуг за вказані періоди відповідач порушив ?пункти 1, 8 та частини 4 пункту 27 Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 28 березня 2018 року, пункти 12 та 18 Правил №630, частини 1 статей 19 та 16 Закону №1875-IV, статті 526 та 525 ЦК України, чим порушив її права як споживача комунальної послуги.

26 червня 2021 року Антимонопольним комітетом України було оприлюднено роз`яснення щодо застосування Методики №315 під час розрахунків із споживачами, з якими укладено договори відповідно до вимог Закону №2189-VIII.

Так, відповідно до рекомендацій Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про запобігання порушення законодавства про захист економічної конкуренції №60/17-рк/к від 24 червня 2021 року, підприємству рекомендовано:

- утриматись від застосування Методики №315 під час розрахунків із споживачами, з якими не укладено договори відповідно до вимог Закону №2189-VIII;

- здійснити перерахунки споживачам, з якими буди укладені до 01 травня 2019 року договори про надання комунальних послуг, розміру плати за послуги з централізованого опалення відповідно до Методики №359.

КП «Київтеплоенерго» відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції» застосувало надані рекомендації задля недопущення порушення законодавства у сфері захисту економічної конкуренції і утрималось від застосування Методики №315 під час розрахунків із позивачем, як з споживачем, з яким не укладено договори відповідно до вимог Закону №2189-VIII.

В липні 2021 року КП «Київтеплоенерго» було зроблено перерахунок споживачам, зокрема, позивачеві на суму 4762,70 гривень, яка відображена в розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення (ЦО) постачання теплової енергії та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ)/постачання гарячої води (ГВ).

Водночас, в частині визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, КП «Київтеплоенерго» застосовувало Методику №315.

Вирішуючи спір у справі суд першої інстанції встановив, що як пунктом 12 Правил №630, так і частиною 4 статті 11 Закону №2119-VIII передбачено проведення перерахунку споживачам, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, після відновлення ними надання показань квартирних вузлів обліку теплової енергії. Суд визнав обґрунтованими доводи позивача, що єдиною можливою підставою для здійснення перерахунку відповідно до частини 4 пункту 27 Договору від 28 березня 2018 року та згідно з пунктом 18 Правил №630 є відновлення надання показань квартирних засобів обліку теплової енергії споживачами. Пунктом 15 Правил №630 встановлено, що періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує послуги з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. Можливість здійснення перерахунку пунктом 15 Правил №630 не передбачена, а тому перелік підстав для здійснення перерахунків в грудні 2020 року, травні та червні 2021 року, які вказані в листах відповідача №30/3/2/2250 від 16 лютого 2021 року, №30/3/2/9335 від 25 червня 2021 року та №30/3/2/11449 від 02 серпня 2021 року, не відповідає положенням частини 4 пункту 27 Договору та нормам пункту 18 Правил №630. Крім того, спосіб проведення перерахунку, вказаний в частині 4 пункту 27 Договору та в пункті 18 Правил №630, передбачає внесення в розрахунки часткових змін шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої послуги з централізованого опалення. Виходячи з редакції частини 4 пункту 27 Договору та враховуючи той факт, що перерахунок КП «Київтеплоенерго» здійснив у грудні 2020 року, показники квартирних засобів обліку від споживачів, що відновили надання їх показань, відповідач мав отримати у листопаді 2020 року, а фактично отримав у грудні 2020 року. Крім того, здійснивши перерахунок у травні 2021 року, показники квартирних засобів обліку від споживачів, що відновили надання їх показань, відповідач мав отримати у квітні 2021 року, а фактично отримав у травні 2021 року. Крім того, здійснивши перерахунок у червні 2021 року, показники квартирних засобів обліку від споживачів, що відновили надання їх показань, відповідач мав отримати у травні 2021 року, а фактично отримав у червні 2021 року. Із урахуванням наведеного, суд визнав обґрунтованими доводи позивача, наведені у цій частині позовних вимог, та прийшов до висновку про наявність підстав для зобов`язання позивача здійснити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення, нарахованої по квартирі позивача, у вигляді сум перерахунків за грудень 2020 року, травень та червень 2021 року (у грудні 2020 року - сума перерахунку 7970,32 грн.; у травні 2021 року - сума перерахунку 5285,64 грн.; у червні 2021 року - сума перерахунку 1277,38 грн.), відповідно до положень, встановлених частиною 4 пункту 27 Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 28 березня 2018 року та пункту 18 Правил №630.

Разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 16 246,77 грн., оскільки заподіяння такої шкоди відповідачем не доведено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з нижченаведених мотивів.

Згідно з вимогами ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 1 Закону №1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно з вимогами ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг.

У відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 6 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 12 Правил №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За змістом п. 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. м (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказувала, що за результатами дій відповідача щодо перерозподілу обсягу теплової енергії, використаної на потреби централізованого опалення будинку в грудні 2020 року, травні та червні 2021 року, їй здійснено донарахування, зокрема, з урахуванням обсягу теплової енергії, спожитої будинком на потреби ЦО, та зняттям нарахованих Гкал на потреби опалення МЗК. У зв`язку із зазначеним, по належній позивачці квартирі нараховано заборгованість.

Відповідно до абзацу 3 п. 12 Правил № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири, не враховуючи витрати теплової енергії юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. До вказаних витрат додаються оплата за опалення місць загального користування (МЗК) будинку (абз. 2 п. 12 Правил № 630).

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку теплової енергії, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом 3 місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення 3-місячного строку з дня недопуску, виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі.

При цьому відсоток оснащеності квартир конкретного будинку індивідуальними лічильниками теплової енергії може бути різним в кожному розрахунковому періоді, що впливає на зміну алгоритму визначення обсягу теплової енергії на потреби опалення МЗК.

КП «Київтеплоенерго» зазначило, що через незалежні від нього як постачальника послуги причини упродовж усього періоду нарахувань за послугу з централізованого опалення постійно здійснюються перерахунки вартості послуг з урахуванням нових даних щодо фактичних показань вузлів розподільного обліку теплової енергії відповідно до Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п. 18 Правил №630. Після отримання показань вузлів розподільного обліку (квартирних вузлів) теплової енергії по будинку позивачки, КП «Київтеплоенерго» здійснювало коригування плати за надану послугу ЦО в наступному розрахунковому періоді шляхом зміни обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі (квитанції) наступного за здійсненням коригування розрахункового періоду.

Станом на опалювальний період 2019/2020, 2020/2021 роки квартира позивача не була обладнана індивідуальним тепловим лічильником, а тому суми коригувань припали саме на зазначений період.

КП «Київтеплоенерго» звернуло увагу на те, що за умови здійснення перерахунку нарахувань за опалення МЗК за опалювальні періоди 2019-2020 та 2020-2021 із застосуванням Правил №630 за оскаржуваним рішенням суду сума коригування по квартирі позивачки буде значно більшою.

Відповідно до вимог пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

На виконання Закону №2189-VIII постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Методика №359 втратила чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 про затвердження Методики №315, відповідно до статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», пункту 4 ч. 2 статті 4 Закону №2189-VIII.

Однак у зв`язку із неможливістю застосування положень Методики №315 до старих договорів, укладених до 01 травня 2019 року, виконавцем послуг з централізованого опалення використовується положення Методики №315 тільки в частині щодо визначення обсягу витрат теплової енергії для опалення місць загального користування (МЗК) на виконання рекомендацій Відділення Антимонопольного комітету України, про запобігання порушення законодавства про захист економічної конкуренції №60/17 від 24 червня 2021 року по житловим будинкам м. Києва, які частково оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії.

У роз`ясненнях Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 08 лютого 2019 року (що оприлюднене на офіційному сайті Кабміну України https://www.kmu.gov.ua/news/minregion-teplo-ta-vodopostachalniki-narazi-ne-mozhut-zastosovuvati-novu-metodiku-rozpodilu-spozhitih-u-budivli-komunalnih-poslug) зазначається, що підприємства тепло -, водопостачання та водовідведення не можуть застосовувати Методику №315 та здійснювати будь-які додаткові нарахування, посилаючись на неї, виходячи з такого. Ця Методика встановлює порядок розподілу у будинку обсягів спожитих послуг з постачання теплової енергії, гарячої води й централізованого водопостачання. Методика розроблена на виконання Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Закону №2189-VIII, який набирає чинності з 01 травня 2019 року. В той же час натепер споживачі отримують послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначенні чинними нормативно-правовими актами та договорами. Отже Методика №315 може застосовуватись лише після укладення споживачами нових договорів з виконавцями комунальних послуг (відповідно до Закону №2189-VIII). До укладення таких договорів нарахування населенню за комунальні послуги має здійснюватися за чинними договорами та правилами. Тобто, тепло - та водопостачальні підприємства не можуть розподіляти воду і тепло відповідно до Методики №315 - це є прямим порушенням умов чинних договорів зі споживачами.

Відповідно до підпункту 4 частини 27 Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 28 березня 2018 року, виконавець зобов`язаний після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкового лічильника, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої споживачем послуги, що відображається окремо у виставленому рахунку (платіжному документі) наступного періоду.

Положення частини 4 пункту 27 Договору аналогічні третьому абзаці пункту 18 Правил №630, відповідно до яких після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

З аналізу листів відповідача №30/3/2/2250 від 16 лютого 2021 року, №30/3/2/9335 від 25 червня 2021 року та №30/3/2/11449 від 02 серпня 2021 року, встановлюється, що перерахунок розміру абонплати, що мала бути сплачена ОСОБА_1 за грудень 2020 року, травень та червень 2021 року, здійснено не у визначений законодавством спосіб, хоча договір з позивачкою відповідач не переукладав, а тому підстав для застосування нових правил не мав.

При цьому, доводи апелянта, що у випадку перерахунку сума змінитись у бік збільшення спростовуються умовами частини 4 пункту 27 Договору, яка таку можливість передбачає.

За обставинами цієї справи ОСОБА_1 стверджує про неправильність обраного відповідачем порядку коригування плати за надані житлово-комунальні послуги, а не їх розмір, а тому у зв`язку з встановленням порушень з боку КП «Київтеплоенерго» місцевий суд правомірно задовольнив позовні вимоги в частині зобов`язання вчинити дії у обраний позивачкою спосіб.

В той же час, незазначення у оскаржуваному рішенні усіх заяв сторін та невідображення у оскаржуваному рішенні у точній відповідності вимог заяви про збільшення позовних ОСОБА_1 не призвело до неправильного вирішення справи.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Отже, оскаржуване судове рішення в частині зобов`язання вчинити дії відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, встановивши порушення прав позивачки як споживача житлово-комунальних послуг при здійсненні перерахунків за грудень 2020 року, травень та червень 2021 року місцевий суд безпідставно вважав відсутніми підстави для відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань позивачки, час та зусилля, які були нею витрачені для відновлення свого порушеного права, що призвело до необхідності докладання додаткових зусиль для поновлення своїх прав, та викликало у позивача відповідний психоемоційний дискомфорт та спричинило душевні переживання.

На підставі викладеного та з урахуванням вимог розумності та справедливості апеляційний суд вважає, що на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошова сума в розмірі 1 000,00 грн. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди апеляційний суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову на суму 1 000,00 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 належить стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь апелянта судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» подану представником - адвокатом Коцюбою Владиславом Олексійович - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча гривень) 00 копійок.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 (одна тисяча шістсот десять гривень) 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова