Справа №461/8850/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2025 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовецька С.І.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди, завданої злочином, -
ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди, завданої злочином.
У зв`язку з наведеним, просить позов задоволити та стягнути з відповідачів вказану суму коштів.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча була належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Водночас, суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Суду також не подано будь-яких інших доказів, які доводять об`єктивну неможливість відповідача прибути у судове засідання, прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, а також неможливість забезпечити участь у судовому засіданні уповноваженого представника.
Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням заочного рішення.
При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.
Після завершення розслідування справу було скеровано для розгляду до суду.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 травня 2022 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 КК України зупинено у зв`язку з його призовом для проходження військової служби під час мобілізації.
Даним вироком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 визнано виними в тому, що будучи засновниками та пасторами (керівниками) релігійної громадської організації «Церква «Посольство Благословенного царства Божого для всіх народів», переслідуючи корисливі мотиви, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, направлених на протиправне заволодіння майном та грошовими коштами громадян, шляхом обману та зловживання довірою, під виглядом здійснення господарської та інвестиційної діяльності, за попередньою змовою групою осіб упродовж 2007-2008 років на території м.Львова та Львівської області вчиняли заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.12.2023 року вирок Залізничного районного суду м. Львова стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасовано та звільнено їх від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.12.2023 року вирок Залізничного районного суду м. Львова стосовно ОСОБА_6 змінено та постановлено вважати його засудженим за частиною 1 статті 209, ч.4 статті 190 КК України (у редакції Закону №2617-УІІІ від 22.11.2018) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна; на підставі статті 49, ч.5 статті 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від покарання; в частині цивільних позовів потерпілих до обвинувачених вирок скасовано; призначено новий розгляд позовів потерпілих в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05 липня 2024 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 КК України закрито, а його звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (справа № 462/26/24, провадження 1-кп/462/266/24).
Відповідно до ч. 1, 7 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Встановлено, що в межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , яке розглядалось Пустомитівським районним судом, позивачкою заявлявся цивільний позов до ОСОБА_3 з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.07.2024 року та ухвалою про виправлення описки від 16.10.2024 року позов залишено без розгляду та роз`яснено позивачці право звернутись з таким в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч.1, 2 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 12, 81ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч.1 ст.1190 ЦК солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди.
Частиною 2 вказаної статті ЦК України визначено, що за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.
Суд встановив, що ОСОБА_2 завдано майнову шкоду вчиненням злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню відшкодування майнової шкоди у розмірі 489 789,04 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.
Керуючись ст.2,4,12,13,81,82,89, 141,263-265,268 ЦПК України, суд
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) заподіяну злочином майнову шкоду у сумі 489 789,04 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 4897,89 грн., тобто по 1 632,63? грн з кожного.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско