Справа № 523/1891/25
Провадження №2/523/2442/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2025 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

за участю секретаря Дзюба Г.І,

розглянувши заяву Суворовської окружної прокуратури міста Одеси, яка діє в інтересах Держави в особі Одеської міської ради, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах Держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення права власності на нежитлову будівлю та знесення за власний рахунок об`єкту нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

З позовною заявою до суду звернулась Суворовська окружна прокуратура міста Одеси в інтересах Держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою загальною площею 31,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом припинення володіння ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) правом приватної власності на нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101; та про усунути перешкод у користуванні та розпорядженні територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою загальною площею 31,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити земельну ділянку, загальною площею 31,8 кв. м, шляхом знесення за власний рахунок об`єкта самочинного будівництва - нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, розташовану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Одеською міською радою не приймалось рішення щодо надання у власність/користування ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вона не мала законного права проводити будівельні роботи та реєструвати за собою право власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна без відповідних дозвільних документів, тому самочинне будівництво слід розглядати як порушенням прав власника відповідної земельної ділянки

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, (реєстраційного реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. та заборони ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), іншим юридичним та фізичним особам, а також будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі, загальною площею 31,8 кв. м, (реєстраційного реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101..

Заява обґрунтована тим, що предметом вищевказаного позову є відновлення становища, яке існувало до порушення права, тому що ОСОБА_2 шляхом будівництва нежитлової будівлі без відповідних дозвільних документів, а саме: без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , без належно затвердженого проекту, самовільно зайняла земельну ділянку комунальної форми власності, що є порушенням прав територіальної громади м. Одеси. Тому з метою забезпечення позову вжиттям судом заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача (у даному випадку держави) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Також позивач зазнчив, що даний вид забезпечення позову не перешкоджає користуванню відповідачем майном та не призведе до збитків, внаслідок накладання такого арешту, пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20..

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З огляду на матеріали позовної заяви та докази, надані на підтвердження позову, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Отже, перевіривши доводи позивача та враховуючи предмет позову, а саме відновлення становища, яке існувало до порушення, зважаючи на обставини, на які посилається позивач,приймаючи до уваги, що у подальшому ймовірне відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб та реєстрація прав власності на спірне майно за набувачами, значно ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення суду та захист інтересів держави у виниклих спірних правовідносинах, з метою ефективного захисту порушених інтересів держави у даному судовому процесі необхідним є вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно - , та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нього

Враховуючи предмет спору, що виник між сторонами, обсяг нерухомого майна, згідно з вимогами п.1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, з метою забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову та накласти арешт на нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, (реєстраційного реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, та. заборонити ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), іншим юридичним та фізичним особам, а також будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі, загальною площею 31,8 кв. м, (реєстраційного реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Керуючись ст. ст.149-153, 260,261,353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву позивача Суворовської окружної прокуратури міста Одеси, що діє в інтересах Держави в особі Одеської міської ради, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення права власності на нежитлову будівлю та знесення за власний рахунок об`єкту нерухомого майна задовольнити.

2. Накласти арешт на нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, (реєстраційного реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Заборонити ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), іншим юридичним та фізичним особам, а також будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі, загальною площею 31,8 кв. м, (реєстраційного реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за адресою: АДРЕСА_1 . до вирішенні справи по суті.

Копію ухвали в частині заборони вчинення дій направити для виконання до Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Копію ухвали в частині виконання арешту направити для виконання до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської Ради.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя В.К. Кисельов

складено та підписано 10.02.2025