Справа № 2-4-1749/10
н/п 4-с/490/13/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив: визнати протиправними дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Анастасії Лемещенко щодо накладення арешту на пенсійну картку та зобов`язати зняти арешт.

Скарга обґрунтована тим, що 13.12.2024 р. головним державним виконавцем Лемещенко А.П. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, в зв`язку з відсутністю доходів боржника на які можливо накласти стягнення. Дійсно до введення в країні військового стану з пенсій ОСОБА_1 , систематично утримувались певні сума. Але після ведення в країні військового стану вийшла заборона стягувати заборгованість з пенсії. Але державний виконавець, не маючи можливості стягувати заборгованість, всупереч вимогам закону, наклав арешт та заблокував картку № НОМЕР_1 , що видана Приват Банком на ім`я ОСОБА_1 . Саме на яку на боржник і отримував пенсію. Враховуючи, що згідно діючого законодавства боржник має право на розблокування одного рахунку на суму в розмірі двох мінімальних заробітних плат на місяць. В зв`язку з чим головному державному виконавцю Лемещенко А.Р. було подано заяву про зняття арешту з рахунку та розблокування платіжної пенсійної картки.

Картка була розблокована в квітні місяці 2024 р. Після чого в добровільному порядку в рахунок погашення заборгованості на рахунок Центрального ВДВС в період с травня по вересень 2024 р. ОСОБА_1 було сплачено 600 гривень. Пенсія позивача дорівнюється суми 2093 грн інших доходів не має. Крім того, в той же період з платіжної картки ОСОБА_1 в рахунок стягнення боргу було списано грошові кошти в сумі 2490 гривень.

Але з невідомих причин під час повернення виконавчого документу стягувачу, 13.12.24 р. пенсійна картка НОМЕР_1 що видана Приват Банком на ім`я ОСОБА_1 була заблокована знову. Тобто своїм незаконним рішенням ОСОБА_1 позбавлено будь якої можливості оплачувати свої потреби та навіть придбати їжу.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що державний виконавець, наклавши арешт на пенсійну картку № НОМЕР_1 що видана Приват Банком на ім`я ОСОБА_1 , не дотримався обов`язку щодо здійснення перевірки відсутності факту спеціального режиму його використання чи відсутності заборон щодо арешту коштів, які знаходяться на цьому рахунку. При цьому, скаржник звертає увагу, що виокремлення такого рахунку належить до повноважень саме виконавчої служби. Отож, не здійснивши таку перевірку, державний виконавець своїми діями позбавив ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні №507228772, права на соціальний захист, чим порушив принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, скаржник стверджує, в травні 2024 р. на адресу відділу ДВС була направлена заява, в якій зазначено про цільове призначення рахунку (отримання пенсії) з відповідними доказами.

Беручи до уваги викладене, ОСОБА_1 вважає протиправними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) щодо арешту пенсійної картки № НОМЕР_1 що видана Приват Банком на ім`я ОСОБА_1 .

За такого, враховуючи вищевказане, скаржник просив:

1. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко А. щодо накладення арешту на пенсійну картку № НОМЕР_1 , що видана Приват Банком на ім`я ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з пенсійної картки № НОМЕР_1 , що видана Приват Банком на ім`я ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 року дану скаргу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою судді від 14.01.2025 року дану скаргу прийнято до розгляду, витребувано у Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №50728772, відкритого 08.04.2016 року на підставі виконавчого листа №2ц-4-1749/2010, виданого 27.09.2010 року Центральним районним судом м.Миколаєва.

21.01.2025 року від головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко А.П. надійшов відзив на скаргу, в якому вказала наступне.

В 2022 році в зв`язку з введенням в Україні правового режиму військового стану утримання з пенсії боржника були припинені.

З січня 2023 року вчинення виконавчих дії на всій території України окрім тимчасово окупованих територій було поновлено. З чого можна зрозуміти, що вжиття державними виконавцями всіх необхідних заходів примусового виконання рішень судів, було поновлено, обов`язок боржників погашати свою заборгованість та виконувати вимоги виконавчого документу за рахунок наявних доходів, коштів та/або майна ніхто не відміняв. Тому, державні виконавці повернулись до виконання виконавчих документів шляхом вжиття всіх відповідних заходів примусового виконання зазначених в ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі арешт та стягнення з рахунків коштів боржників. Відповідно до п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). Вказане означає, що державним виконавцям забороняється саме звертати стягнення на пенсію, а не арештовувати рахунки боржників. Що є одним з примусових заходів спрямованих на виконання рішень суду.

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Лемещенко А.П. винесено постанову про арешт коштів боржника. 29.05.2024 на адресу Відділу надійшла заява боржника про зняття арешту з коштів. 30.05.2024 головним державним виконавцем Лемещенко А.П. винесено постанову про зняття арешту з рахунку боржника в зв`язку з надходженням на нього пенсійних виплат. Крім цього, головним державним виконавцем Лемещенко А.П. було надано боржнику реквізити для самостійного погашання заборгованості за виконавчим провадженням та роз`яснено його обов`язок сплачувати заборгованість і наголошено, що в разі невиконання якого державним виконавцем може бути повторно арештовано рахунки боржника та списано залишок коштів на них. Протягом травня-вересня 2024 року на рахунок з обліку депозитних сум Відділу надходили кошти в розмірі 200 грн, сплачені боржником, які були перераховані на відповідні банківські реквізити стягувача.

25.11.2024 відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Лемещенко А.П. винесено постанову про арешт коштів боржника.

09.12.2024 та 13.12.2024 головним державним виконавцем Лемещенко А.П. до банківських установ направлялись платіжні інструкції для примусового списання коштів з арештованих рахунків боржника.

11.12.2024 на рахунок з обліку депозитних сум Відділу надійшла сума коштів 2290,29 грн. списана з арештованого рахунку боржника, яка була перерахована на користь стягувача.

13.12.2024 головним державним виконавцем Відділу Лемещенко А.П. керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, копію якої разом з оригіналом виконавчого документу було направлено на адресу стягувача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». На дату повернення виконавчого документа стягувачу залишок заборгованості за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становить 42734,15 грн

Отже, державний виконавець вважає, що вимоги виконавчого документу боржником не виконувались протягом тривалого часу, враховуючи обізнаність боржника про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження, та наявність стабільного доходу у вигляді пенсії за рахунок якого, боржник мав реальну можливість погашати заборгованість.

За такого, виконавець стверджує, що воно діяла в межах наданих їй повноважень та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», не порушуючи прав та інтересів сторін виконавчого провадження, а тому просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Також, 21.01.2025 року від головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМ УМЮ (м. Одеса) Лемещенко А.П. надійно заява про виконання вимог ухвали суду від 14.01.2025 року та надано, витребувані судом, матеріали ВП №50728772.

В судовому засіданні 05.02.2025 року представник скаржника адвокат Білов І.В. вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Державний виконавець Лемещенко А.П. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, з підстав, вказаних у відзиві.

Судо перед дослідженням доказів оголошено перерву до 13.02.2025 р.

Після оголошення перерви сторони у судове засідання не з`явилися, від представника скаржника адвоката Білова І.В. надійшла заява про розгляд скарги за відсутності скаржника та його представника.

Державний виконавець Лемещенко А.П. надала заяву про розгляд справи без участі представника Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМ УМЮ (м. Одеса), проти задоволення скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).

За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи скарги та ухвалення судового рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223, 450 ЦПК України.

Суд, вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.05.2010 року у справі №2ц-4-1749/10 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №28.3/07-КЕК-07.07 від 21.12.2007 року у розмірі 54284,26 грн..

27.09.2010 року на виконання вищевказаного судового рішення Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2ц-4-1749/2010.

08.04.2016 року державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ Перник В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50728772 з примусового виконання виконавчого листа №2ц-4-1749/2010 від 27.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість у сумі 54 606,68 грн.

Постановою державного виконавця Перник В.В. від 24.05.2016 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1

20.08.2018 року державним виконавцем Перник В.В. винесено постанову про про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи, які ОСОБА_1 отримує у Центрального об`єднаного УПФУ м.Миколаєва Миколаївської області.

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Добоні К.Ю. від 27.05.2020 року, в рамках ВП №50728772,замінено сторону виконавчого провадження ВАТ "Кредитпромбанк" на його правонаступника ПАТ "Дельта Банк", а постановою від 27.05.2021 року замінено стягувача у виконавчому листі №2ц-4-1749/10, виданому на виконання заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.05.2010 року у справі №2ц-4-1749/10 за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступникаТовариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

07.09.2023 року постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Лемещенко А.П., в рамках виконавчого провадження №50728772, накаладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 45756,95 грн.

12.09.2023 року головним державним виконавцем Лемещенко А.П. винесено постанови, якими:

- встановлено, що в реквізитах сторони виконавчого провадження (боржника) внесено невірний номер РНОКПП, в зв`язку з чим, на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» знято арешт з усіх рахунків боржника ОСОБА_1 ;

- внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість РНОКПП: НОМЕР_2 зазначено РНОКПП: НОМЕР_3 ;

- накаладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 45756,95 грн.

Постановою головного державного виконавця Лемещенко А.П. про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій від 27.09.2023 року встановлено, що до відділу надійшла заява боржника від 25.09.2023 про визначення рахунку НОМЕР_4 , відкритого в АТ КБ "ПРИВАТ БАНК", МФО: 305299 рахунком для здійснення видаткових операцій в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а за такого, постановлено визначити для боржника фізичної особи: ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_4 , відкритий у АТ КБ ПРИВАТБАНК , для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.

30.05.2024 року головним державним виконавцем Лемещенко А.П. винесено постанову, згідно якої встановлено, що до відділу надійшла заява боржника до якої додано виписку за картковим рахунком клієнта IBAN НОМЕР_4 відкритого в АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" який використовується для отримання пенсії. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків, ураховуючи викладене, керуючись статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено зняти арешт з НОМЕР_4 відкритий в АТ КБ ПРИВАТБАНК, Реєстраційний номер виконавчого провадження: 50728772 що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця Лемещенко А.П. від 25.11.2024 року, на підставі ст.ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», накаладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 44956,95 грн.

13.11.2024 року постановою державного виконавця Лемещенко А.П. повернуто виконавчий лист № 2ц-4-1749/2010, виданий 27.09.2010 року стягувачу.

Згідно вищевказаної постанови державним виконавцем встановлено наступне.

Вжитими державним виконавцем заходами примусового виконання, не виявлено належного боржнику на праві власності майна на яке згідно законодавства можна звернути стягнення в межах суми боргу. Доходів отримуваних боржником на які можливо звернути стягнення не виявлено. Згідно відповідей з банківських установ, боржником не було відкрито рахунків або залишок коштів на рахунках боржника відсутній. Згідно ч. 7 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Боржник отримує пенсію, проте тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 42734.15 гривня (UAH); сума Реєстраційний номер виконавчого провадження: 50728772 стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 5528.16 гривня (UAH).

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до статті 36 Закону № 1404-VIII розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1404-VIII про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону № 1404-VIII).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частина перша та друга стаття 48 Закону № 1404-VIII чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Законом № 1404-VIII також визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (частини восьмої статті 48).

У пункті 10 Розділу VIII Інструкції вказується також, що саме після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Відповідно до пункту 8 розділу VIII Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

При цьому законом забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно достатті 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзац другий частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII).

Відтак, частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Разом з тим, відповідно до Закону України від 11 квітня 2023 року № 3048-ІХ, який набрав чинності 06 травня 2023 року, пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни рф).

Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Судом встановлено, що з виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку ОСОБА_1 від 25.05.2024 року за період з 01 січня 2024 року по 25 травня 2024 року на картковий рахунок боржника №НОМЕР_4 були зараховані кошти у вигляді пенсії (у загальному розмірі 16 250,00 грн).

Згідно з довідкою, виданою АТ КБ «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» відкритий рахунок №НОМЕР_4 , на який зараховуються кошти у вигляді пенсії, соціальних виплат.

Вказана довідка, разом із заявою боржника подана до Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса), на підставі яких, 30.05.2024 р. державним виконавцем Лемещенко А.П. знято арешт з рахунка №НОМЕР_4 , в зв`язку з тим, що на даний рахунок надходять пенсійні виплати.

Державним виконавцем Лемещенко А.П. у відзиві та в судових засіданнях підтверджувався той факт, що виконавець був обізнаний про те, що на вказаний рахунок нараховувалися пенсійні виплати ОСОБА_1 та вважала, що при цьому слід керуватися виключно Законом України «Про виконавче провадження», інші закони та нормативні акти не враховуються.

Разом з тим, як встановлено вище судом, 25.11.2024 року державний виконавець Лемещенко А.П. повторно виносить постанову про накладення арешту на рахунки ОСОБА_1 , в зв`язку з його невиконанням зобов`язання по сплаті заборгованості.

Судом встановлено, що накладаючи арешт на грошові кошти боржника державний виконавець у постанові зазначив, що арешт накладається на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, державний виконавець визначила порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або кошти, що мають спеціальний режим використання та звернення стягнення на які заборонено законом.

Суд ставиться критично до твердження державного виконавця Лемещенко А.П. про те, що пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцям забороняється саме звертати стягнення на пенсію, а не арештовувати рахунки боржників, оскільки випискою з рахунку ОСОБА_1 , яка була також надана державному виконавцю, вбачається, що на даний рахунок надходили лише пенсійні виплати.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19, від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 09 вересня 2019 у справі № 913/958/16, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19, від 25 жовтня 2019 року по справі № 37/70, від 28 жовтня 2019 року у справі № 916/1845/19.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20), від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження №14-218цс21).

Як встановлено, в порушення приписів Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було накладено на банківський рахунок №НОМЕР_4 , який є рахунком із спеціальним режимом, на який виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення такого рахунку належить до повноважень виконавчої служби, а також державним виконавцем своєчасно не вжито всіх заходів для усунення вказаного порушення.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для ухвалення судового рішення.

На основі всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.4, 18, 28, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження»; ст.ст. 4, 12, 13, 26, 76, 81, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)- задовольнити.

1. Визнати дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни щодо винесення постанови про арешт коштів ОСОБА_1 від 25.11.2024 року у виконавчому провадженні №50728772 неправомірними.

2. Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з рахунку №НОМЕР_4 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», що належить боржнику ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2025 року.

Суддя Н.П. Черенкова