Справа № 650/816/25
провадження № 2/650/1000/25
УХВАЛА

про залишення позову без руху

17 лютого 2025 року суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області Сікора О.О., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про зміну правового статусу нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить змінити правовий статус нерухомого майна, розташованого за адресою: кв. АДРЕСА_1 , що належить мені, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) з квартири на житловий будинок та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Вказані позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1993 року, виданого орендним підприємством «Харчовик», їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Проте, за даними технічної інвентаризації, об`єкт нерухомості фактично відповідає характеристикам житлового будинку садибного типу, оскільки має автономні інженерні комунікації (газо-, електро-, водопостачання, каналізацію), окремий вхід, огороджену територію з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач здійснила реконструкцію та добудову надвірних споруд, що відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 р. № 461, є самочинним будівництвом і потребує введення в експлуатацію за рішенням суду.

Позивач також звернулася до Великоолександрівської селищної ради з проханням про надання дозволу на розробку технічної документації для встановлення меж земельної ділянки під обслуговування житлового будинку, але отримала відмову на підставі того, що в правовстановлюючих документах зазначено право власності на квартиру, а не житловий будинок. Оскільки законодавством не передбачено можливості відведення земельної ділянки для обслуговування квартири, єдиним шляхом вирішення питання є визнання об`єкта саме житловим будинком.

Згідно з Цивільним кодексом України (ст. 379-382), житловий будинок це будівля капітального типу, що відповідає вимогам житла та має самостійне функціональне призначення. Квартира ж є частиною багатоквартирного будинку і має спільні інженерні комунікації. У цьому випадку технічні характеристики об`єкта позивача повністю відповідають ознакам житлового будинку, а не квартири.

Таким чином, з огляду на наявні документи, технічні особливості нерухомого майна та законодавчі норми, позивач просить суд змінити правовий статус об`єкта з квартири на житловий будинок та визнати за нею право власності на цей житловий будинок, що дозволить у подальшому оформити речове право на земельну ділянку та узаконити добудови.

Відповідно до вимог ЦПК України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає вона вимогам, встановленим статтею 175 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (пункт 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5).

Як вбачається з матеріалів справи, подана позовна заява не відповідає вимогам статей 175 та 177 ЦПК України, що є підставою для її залишення без руху згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України.

Зокрема, порушенням вимог пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України є те, що позивач не зазначив законодавчих положень, які прямо передбачають можливість обраного ним способу захисту зміни правового статусу нерухомого майна за рішенням суду. Відповідно до статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав можуть бути, зокрема, визнання права власності, припинення правопорушення, відшкодування шкоди тощо, однак законодавство не містить положень, які б прямо передбачали судову зміну статусу нерухомого майна як окремий спосіб захисту. Позивач також не обґрунтовує, чому саме суд повинен здійснювати зміну правового статусу нерухомості, що є виключною компетенцією органів, уповноважених здійснювати державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Крім того, у порушення пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України, позивач не навів належного обґрунтування юрисдикції суду щодо розгляду такого спору. Відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом порушеного права, однак суд не може перебирати на себе повноваження інших органів. У даному випадку позивач фактично просить суд перебрати функції органу державної реєстрації нерухомості та вирішити питання зміни її правового статусу, що суперечить компетенції суду.

Позивач також не доводить, що в її випадку існує спір про право, який підлягає розгляду судом у порядку цивільного судочинства. Фактично, питання зміни правового статусу нерухомого майна належить до компетенції органів місцевого самоврядування, які уповноважені на вирішення таких питань у межах, визначених законодавством, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За таких обставин суддя дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків.

Відповідно до частини першої статі 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись статтями 4, 13, 175, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про зміну правового статусу нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів для виправлення недоліків з дня отримання ним копії ухвали суду, яка підлягає виконанню шляхом подання позивачем до суду заяви про усунення недоліків із наведенням відповідних пояснень та обґрунтувань.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ________________ О.О. Сікора