Справа № 139/12/25
Провадження № 2/139/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2025 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі головуючої судді Тучинської Н.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

01 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 79459519, відповідно до умов якого сума позики 10000 гривень, строк позики 30 днів. Договір укладений у вигляді електронного документа з використанням електронного підпису Позикодавця. ОСОБА_1 боргові зобов`язання перед кредитором ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" щодо повернення позики зі сплатою відсотків не виконав.

14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі, щодо ОСОБА_1 в сумі 40000 гривень, з яких: 10000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, а 30000 гривень сума заборгованості за відсотками.

03 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 02590-03/2024. Відповідно до умов кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності. Сума кредиту 6000 гривень. Кредит надається строком на 100 днів. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника. ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання з повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

24 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 24062024, у відповідності до умов якого ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" передає (відступає), а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП " права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі, і щодо ОСОБА_1 в сумі 21000 гривень (з яких: 6000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, а 15000 гривень сума заборгованості за відсотками).

З моменту передачі права грошової вимоги до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", відповідач заборгованість не погашав.

10 січня 2025 року представник позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" Грибанов Денис В`ячеславович (повноваження на а.с. 45) звернувся до суду з відповідним позовом та просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості: за Кредитним договором № 02590-03/2024 в розмірі 21000 гривень, за Договором позики № 79459519 в розмірі 40000 гривень, а всього 61100 гривень.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 01 січня 2025 року судом було отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Ухвалою від 13 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 51). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви та додатки до позову відповідачу було вручено 17 січня 2025 року (а.с. 54). Відзив чи заяви/клопотання по суті відповідач не подав.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).

За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позовна вимога підлягає до часткового задоволення, враховуючи таке:

За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Судом встановлено:

01 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 79459519 (а.с. 21-23). Відповідно до умов цього Договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало ОСОБА_1 позику в сумі 10000 гривень (п. 2.1.); строк позики 30 календарних днів (п. 2.2.); процентна ставка 2,5% (фіксована), орієнтовна реальна річна процентна ставка 114432,08% (п. 2.3.); позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https:mycredit.ua/ua/documentslicense/(п. 5.3.).

Відповідно до п. 21 цей договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» про що свідчить п. 29 Договору позики, який містить, в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 , його РНОКПП, адресу місця проживання, реквізити паспорта, номер мобільного телефону, електронну пошту та інформацію щодо реквізитів електронного платіжного засобу : НОМЕР_1 .

03 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 02590-03/2024 (а.с. 7-9). Відповідно до умов цього Договору ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надає Клієнту кредит у розмірі 6000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом (п. 1.1.); кредит надається строком на 100 днів, дата надання 03.03.2024, дата погашення кредиту 10.06.2024 (п. 1.2.); за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, тип процентної ставки: фіксована (п. 1.4.); процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту (п. 1.4.1.); кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п.1.6.); сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 3.1.); Товариство має право у разі затримання Клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі відповідно до процедури встановленої чинним законодавством України (п. 4.1.2.); сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та Договору (п. 5.1.); цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін(п. 7.1.); підписанням цього Договору Клієнт підтверджує. що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на Веб-сайті Товариства (п. 7.6.); Клієнт підтверджує, що до укладення цього Договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в законодавстві про фінансові послуги та діяльність фінансових компаній та інформацію, яка вимагається відповідно до закону України «Про споживче кредитування» (п. 7.7.).

Кредитний договір підписано електронним підписом Клієнта ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора про що свідчить п. 8 Кредитного договору, який містить, в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 , його РНОКПП, адресу місця проживання, реквізити паспорта, номер мобільного телефону, рахунок № НОМЕР_1 .

Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Сторонами не заперечується факт виконання кредитодавцями свого зобов`язання про видачу кредиту (позики).

В той же час, як стверджується в позові, ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання за Договором позики № 79459519 від 01 березня 2024 року з повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Зокрема, згідно з умовами цього Договору (а.с. 21-23), предметом договору була позика в сумі 10000 гривень, строк позики - 30 днів, дата повернення позики 30 березня 2024 року. Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, яка є невід`ємною частиною (додатком № 1) до Договору позики № 79459519 (а.с. 24), ОСОБА_1 30 березня 2024 року мав повернути 17500 гривень, з яких 10000 гривень сума кредиту, а 7500 гривень проценти за користування кредитом.

Так само ОСОБА_1 не виконував зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 02590-03/2024 від 03 березня 2024 року. Як зазначено вище та слідує з умов цього Договору (а.с. 7-9), його предметом був кредит в розмірі 6000 гривень на строк 100 днів до 10 червня 2024 року. Відповідно до Графіку платежів, який є невід`ємною частиною до Договору фінансового кредиту № 02590-03/2024 (зворот а.с. 10), ОСОБА_1 10 червня 2024 року мав повернути 21000 гривень, з яких 6000 гривень сума кредиту, а 15000 гривень проценти за користування кредитом.

Відповідач відзиву на позов чи будь-яких пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованостей за кредитними договорами, які є предметом цього позову, суду не подав.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 14/06/21 (а.с. 25-26), відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників (а.с. 30). Додатковою угодою № 2 від 28 липня 2021 року (а.с. 27) сторони Договору факторингу № 14/06/21 погодили нову редакцію п. 1.3. щодо порядку повідомлення боржників про відступлення права вимоги. 19 липня 2023 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" уклали додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 28), відповідно до якої ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників № 27 (а.с. 30), в тому числі, щодо ОСОБА_1 в сумі 40000 гривень (з яких: 10000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, а 30000 гривень сума заборгованості за відсотками).

24 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 24062024 (а.с. 13-14), відповідно до умов якого ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП " передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 16).

Згідно п. 1.2 цього Договору факторингу сторони погодили, що перехід від ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП " до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 (а.с. 16), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, в тому числі, і за Договором № 02590-03/2024, боржником за яким є ОСОБА_1 , в сумі 21000 гривень (з них 6000 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15000 - сума заборгованості за відсотками).

Щодо наявності підстав для задоволення заявленого розміру вимог, суд враховує таке:

Із поданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 02590-03/2024 із ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" за період з 24.06.2-24 по 30.11.2024 (а.с. 17), який вчинено позивачем (Фактором) слідує, що останній ніяких нарахувань за вказаним вище договором не здійснював, а первісний кредитор (Клієнт) здійснював нарахування в межах строку кредиту.

За таких обставин частина позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02590-03/2024 від 03 березня 2024 року підлягає до беззаперечного задоволення.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Договором позики № 79459519 від 01.03.2024 із ТОВ" ФК "1 безпечне агентство необхідних кредитів" (а.с. 31) вчинено позивачем (фактором) за період з 19.07.2024 до 30.11.2024. Однак з нього можна лише зробити висновок, що сам позивач ніяких нарахувань не вчиняв, але категорично не вбачається, за який період і за якою відсотковою ставкою було нараховано, зокрема, проценти за користування позикою станом на момент відступлення права вимоги за цим договором 19 липня 2024 року. В той же час, як визначено пунктами 2.2., 2.3. Договору позики № 79459519 від 01.03.2024 (а.с. 21), Додатком № 1 до цього Договору Таблиця обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 24), строк кредитування скінчився 30 березня 2024 року і на цю дату позичальник мав повернути 17500 гривень, що складаються із 10 тисяч гривень тіла кредиту і 7500 гривень відсотки за користування кредитом.

Велика Палата Верховного Суду у п. 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Зокрема, суд виснував: «Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України».

Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (п. 81).

У пунктах 84-87 цієї постанови ВП ВС констатовано: зі спливом строку кредитування позичальник не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України (п. 84); очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними (п. 85); невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України (п. 86); надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця (п. 87).

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (п. 91 згаданої вищи постанови ВП ВС).

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від таких висновків.

Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування на підставі умов договору, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 у п. 114 зауважила: «сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх». Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин (п. 120).

Строк кредитування за Договором позики № 79459519 від 01.03.2024 року закінчився 30 березня 2024 року, позивач не довів підстави нарахування процентів поза цим строком, а тому стягненню з відповідача підлягає сума 17500 гривень, в тому числі: 10000 гривень - заборгованість за тілом кредиту і 7500 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом.

Така позиція суду ґрунтується на висновках ВП ВС, зроблених у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 про те, що якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру (п. 100).

Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, а п. 3 ч. 2 цієї норми, - що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач заявив до суду позовну вимогу з ціною позову 61100 гривень, сплативши 3028 гривень судового збору (а.с. 6). Суд у цьому судовому рішенні прийшов до висновку про задоволення позову в розмірі 38500 гривень, що складає 63,01% від заявленої вимоги. Тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с. 6) підлягає у розмірі 63,01% або 1907 гривень 94 копійки.

Про наявність інших судових витрат суду доказів не надано.

Керуючись: ст.ст. 42 і 61 Конституції України, Договором про надання фінансового кредиту № 02590-03/2024 від 03.03.2024, Договором позики № 79459519 від 01.03.2024, ст.ст. 6, 11, 509, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 610-612, 626-629, 638, 639, 641, 644, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за Кредитним договором № 02590-03/2024 між ТОВ" СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 у сумі 21000 гривень, за Договором позики № 79459519 від 01 березня 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 у сумі 17500 гривень, а також судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 1907 гривень 94 копійки, а всього 40407 (сорок тисяч чотириста сім) гривень 94 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя:___________