"14" лютого 2025 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №642/7504/24

Провадження №2/642/167/25

14 лютого 2025 року

м.Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Петрової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Євтіфієвої Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

27.11.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Скиданюк М.В., який діє на підставі довіреності №200 від 22.05.2024, з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій він просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019 в розмірі 71 613,06 грн., з яких: 64 875,63 грн. - поточна заборгованість по кредиту, 1 078,27 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 754,97 грн. - поточна заборгованість по процентах, 4 198,78 грн. - прострочена заборгованість по процентах, 180,22 грн. - 3% річних, 534,19 грн. - індекс інфляції, та понесені судові витрати. Позовна заява подана за допомогою системи «Електронний суд

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те,що 15.10.2019 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0133/10/2019/0270, за яким банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 289 380 грн. на строк з «15» жовтня 2019 року по «14» жовтня 2024 року.

Кредит був наданий для придбання автомобіля марки NISSAN JUKE, 2019 року випуску (п.п. 1.1., 1.4. Кредитного договору) згідно наданого Позичальником ОСОБА_1 рахунку №ФХ-00001224 від 05.10.2019 року.

25.10.2022 року, враховуючи неможливість виконання Позичальником своїх зобов`язань по Кредитному договору №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019 року, Сторонами було укладено Додаткову угоду до кредитного договору.

Виконання зобов`язань за Кредитним договором №0133/10/2019/0270 забезпечувалось заставою придбаного за кредитні кошти транспортного засобу NISSAN JUKE, 2019 року випуску згідно Договору застави №0133/10/2019/0270-Z від 15.10.2019 року.

АБ «УКРГАЗБАНК» свої зобов`язання за Кредитним договором №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019 року виконав своєчасно та в повному обсязі. З наданої виписки по рахункам Позичальника чітко вбачається, що Відповідач користувався кредитом, частково погашав кредитну заборгованість та не висловлював заперечень щодо розміру нарахувань.

З огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, кредитор вправі стягувати платежі згідно ст. 625 ЦК України за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 (включно).

Добровільно Відповідач погасити борг та повернути кредит не захотів, письмову вимогу Банку від 15.01.24 вих.№129/1424/2024, проігнорував. Так, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 71613,06 грн. з яких: - заборгованість по кредиту поточна: 64875,63 грн. - заборгованість по кредиту прострочена: 1078,27 грн. - заборгованість по процентах поточна: 754,97 грн. - заборгованість по процентах прострочена: 4198,78 грн. - 3% річних: 180,22 грн. - індекс інфляції: 534,19 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 02.12.2024 цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а.с.131).

Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Скиданюк М.В., який діє на підставі довіреності №200 від 22.05.2024, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. (а.с.149-152,160-163).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с.159).

Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 23 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

При цьому відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Спірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Пунктом другим частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено в пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Здійснюючи правосуддя (ч. 1 ст. 5 ЦПК України), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг 15.10.2019 ОСОБА_1 уклала з ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитний договір № 0133/10/2019/0270, відповідно до умов якого ПАТ АБ «Укргазбанк» надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 289 380 грн. - для придбання автомобіля марки «NISSAN», моделі JUKE, 2019 року випуску на строк до 14 жовтня 2024 (а.с.10-17).

Кредит надавався Банком Позичальнику шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на поточний рахунок ТОВ «Фрунзе-Холдинг» № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «ПРИВАТБАНК» з призначенням платежу Оплата за а/м Nissan Juke, 2019 р.в. згідно рахунку № НОМЕР_2 від 05.10.2019 від ОСОБА_1 , в т.ч. ПДВ 48 230 грн. (а.с.10-15).

Згідно п.п. 1.2.1, 1.3.1., 1.3.2. Договору кредит надавався з «15» жовтня 2019 по «14» грудня 2024. За користування кредитними коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлена у розмірі 11,89 % річних і є фіксованою. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлена у розмірі 16,89% річних (а.с.10).

В п.2.1 кредитного договору від 15.10.2019 зазначено, що згідно договору застави (транспортного засобу) №0133/10/2019/0270-Z від 15.10.2019, укладеного одночасно з цим Договором між Банком та Позичальником, у забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, Банком приймається в заставу автомобіль, який зазначено у п 1.1. цього Договору( зворот. а.с.10).

Одночасно, в п.4.3.5 Кредитного договору закріплено, що Позичальник зобов`язується на вимогу Банку достроково повернути Банку кредит у повному обсязі, сплатити нараховані комісії, проценти за користування кредитом, а також можливі штрафні санкції, передбачені цим Договором, Договором застави та чинним законодавством України.

25.10.2022 року, враховуючи неможливість виконання Позичальником своїх зобов`язань по Кредитному договору №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019 року, Сторонами було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої ОСОБА_1 здійснює погашення кредиту у відповідності з Графіком, встановленим у Додатку №2 до Кредитного договору, а саме: в період з 01.11.2022 до 14.12.2025 шляхом сплати 4 997 грн. у строки, зазначені у кредитному договорі, але не пізніше 14.12.2025 (а.с.18).

Виконання зобов`язань за Кредитним договором №0133/10/2019/0270 забезпечено договором застави №0133/10/2019/0270-Z від 15.10.2019 року транспортного засобу NISSAN JUKE, 2019 року випуску, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Салигою Н.А., реєстровий номер 752 (а.с. 20-23).

В судовому засіданні встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» свої зобов?язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу відповідну суму кредиту.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості має заборгованість у розмірі 71 613,06 грн., яка складається з поточної заборгованості по кредиту у розмірі 64 875,63 грн.; простроченої заборгованості по кредиту 1 078,27 грн.; поточної заборгованості за процентами 754,97 грн.; простроченої заборгованості за процентами 4 198,78 грн.; 3% річних 180,22 грн.; індекс інфляції 534,19 грн.(а.с 24-27).

На адресу відповідача ОСОБА_1 направлявся Лист-Вимога № 129/19310/2022 від 06.09.2022 з пропозицією погасити борг, який був проігнорований відповідачем а.с.30).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З наданих позивачем до суду письмових доказів беззаперечно вбачається, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені всі умови щодо процентної ставки за користування кредитом, заборгованості за пенею, штрафів.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за Кредитним договором №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019 року ОСОБА_1 порушує взяті на себе зобов`язання.

Згідно з правовими висновками, наведеними в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

З виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що заборгованість за тілом кредиту перед позивачем за Кредитним договором №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019 складає 65 953,90 грн. та складається з поточної заборгованості по кредиту у сумі 64 875,63 грн. та простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 1 078, 27 грн. (а.с. 24-29).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, наявні правові підстави для їх стягнення з відповідача в даному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дотепер, як випливає з позову, заборгованість за кредитним договором не погашена і складає 65 953,90 грн., тому підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 .

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитним договором у добровільному порядку.

Крім того, згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, що за своїм змістом є платою за використання суми кредиту. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З наданого рахунку позивача випливає, що заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України становить 4 953,75 грн.

Позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» надано належні докази щодо нарахувань процентів на прострочену заборгованість саме в такому розмірі як заявлено.

Таким чином,суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 4 953,75 грн.

Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі №489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц,висновками Великої Палати Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 року (справа №310/11534/13-ц, пров. №14-154цс18), від 04.06.2019 року (справа № 916/190/18, пров. №12-302гс18) від 08.11.2019р. (справа №127/15672/16-ц, пров. №14-254цс19), від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (пров. № 14-10цс18) та від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Згідно ч. 2 ст. 263 ЦК України, у разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 (Набрав чинності з 02.04.2020) Перехідні та прикінцеві положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався і тривав станом на 23.02.2022

У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року N 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

З огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, кредитор вправі стягувати платежі згідно ст. 625 ЦК України за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 (включно). В подальшому, Законом від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі Закон № 2120) внесені зміни до Цивільного кодексу (далі ЦК) щодо строків давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 19. Нова норма передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються строки, установлені ст. 257259 ЦК це загальний і спеціальні строки позовної давності. Оскільки з 24.02.2022 в Україні діє воєнний стан і до дати подачі позову його не скасовано, на сьогодні строки позовної давності, передбачені ЦК, продовжуються на період воєнного стану.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019, позивачем нараховано інфляційні втрати за період з 11.02.2020 року по 23.02.2022 року, що відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 534,19 грн та три відсотки річних від простроченої суми - у розмірі 180,22 грн. за період з 11.02.2020 по 23.02.2022.

За правилами ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Правильність нарахування позивачем інфляційних втрат судом перевірено.

Враховуючи, що відповідач грошове зобов`язання за кредитним договором №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019 не виконав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та 3 % річних за період з 11.02.2020 по 23.02.2022, тобто в межах пред`явлених позивачем позовних вимог.

Відтак, позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 інфляційних втрат за кредитним договором №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019 у розмірі 534,19 грн. та 3 % річних у розмірі 180,22 грн., є такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору, не подала відзив з відповідними запереченнями та доказами на їх підтвердження, отже позовні вимоги, які ґрунтуються на умовах договору та закону, підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 71 613,06 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до квитанції №147913914 від 13.11.2024 у сумі 2 422,40 грн. (зворот.а.с. 27).

На підставі ст. 3, 5, 12, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №0133/10/2019/0270 від 15.10.2019 у розмірі 71 613,06 грн. (сімдесят одна тисяча шістсот тринадцять грн., 06 коп.) грн., яка складається з: поточної заборгованості по кредиту у розмірі 64 875,63 грн.; простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 1 078,27 грн.; заборгованість по процентах поточна 754,97 грн.; заборгованість по процентах прострочена 4 198,78 грн.; 3% річних 180,22 грн.; індекс інфляції 534,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві грн., 40 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», код ЄДРПОУ 23697280, місцезнаходження 03087, м.Київ, вул. Єреваньска,1.

Представник позивача Скиданюк Михайло Васильович, РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження: 76018, адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст рішення складено 17.02.2025.

Суддя Наталя ПЕТРОВА