Справа № 159/7681/24 Головуючий у 1 інстанції: Грідяєва М. В.
Провадження № 22-ц/802/240/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шеремету В. М. звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати як незаконну і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавала.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема в п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (повернення заяви позивачеві (заявникові)), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, ця справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 17 лютого 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду належить скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з таких мотивів.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2024 року ОСОБА_1 подав до суду позов про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно залишено без руху з тих підстав, що у позові не зазначено яким чином порушено права позивача та обґрунтування обраного ним захисту порушеного права, а також не додано належних доказів існування грошових заощаджень і доказів їх належності спадкодавцю.

16 грудня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла заява про усунення недоліків, в якій представник позивача зазначила, що грошові кошти, які входять до складу спадини, зберігаються у готівці, а тому нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач позбавлений можливості використати успадковані кошти на суму, що більше 400 000 грн, оскільки необхідно підтвердити джерело набуття вказаних коштів. Право позивача на спадкування грошових коштів є порушеним, оскільки він не може реалізувати його безпосередньо у нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на весь склад спадщини, зокрема готівкові кошти, тому підлягає захисту в судовому порядку. Крім того, наявність грошових коштів у спадкодавця та їх належність спадкодавцю може підтвердити свідок дружина спадкодавця ОСОБА_2 , клопотання про допит якого додано до заяви про усунення недоліків.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу разом з матеріалами позову.

Визнаючи неподаною та повертаючи ОСОБА_1 позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції виходив з того, що позивач усунув визначені ухвалою суду від 02 грудня 2024 року недоліки частково, однак, доказів існування грошових заощаджень та їх належність спадкодавцю до суду не подав.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

У справі, яка переглядається, позивач та його представник ОСОБА_3 у позовній заяві та заяві від 16 грудня 2024 року про усунення недоліків позовної заяви зазначили, що саме та підстава, що у позивача відсутні офіційні письмові документи наявності грошових коштів спадкодавцю і їх належності спадкодавцю стали підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом, та підставою для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Крім того зазначили, що підтвердити факт належності спадкодавцю грошових коштів, які входять до складу спадщини може свідок дружина спадкодавця ОСОБА_2 , клопотання про допит якого додано до заяви про усунення недоліків.

Отже, зі змісту позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви вбачається, що позивач зазначив обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також вказав, що до матеріалів справи він надав докази, якими, на його думку, ці обставини підтверджуються, а також що певні обставини можуть бути підтвердженні показаннями свідка.

Зважаючи на зміст статей 175, 177 ЦПК України залишення позовної заяви без руху з підстав того, що позивачем не зазначено яким чином порушено права позивача та обґрунтування обраного ним захисту порушеного права, а також ненадання належних доказів існування грошових заощаджень і доказів їх належності спадкодавцю, є порушенням принципу верховенства права, права на справедливий суд, суперечить завданням цивільного судочинства.

Виходячи з положень ЦПК України, аналіз наданих сторонами доказів здійснюється судом при вирішенні спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі або залишення позову без руху.

Однак, суд передчасно при вирішенні питання про відкриття провадження фактично перейшов до дослідження доказів, а саме підтвердження наявності грошових коштів у спадкодавця і їх належність останньому, що є предметом доказування у цій справі.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття (розгляду) позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і перешкодило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, у цій справі суд проявив надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду, що позбавляє позивача права доступу до суду і перешкоджає розгляду його позовних вимог. Суд залишив поза увагою те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, а тому дійшов передчасного та помилкового висновку про повернення позовної заяви заявнику через неподання доказів існування грошових заощаджень і їх належність спадкодавцю.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року у цій справі скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: