Справа №751/6002/24
Провадження №2/751/137/25
29 січня 2025 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.
секретаря судового засідання Курач В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,-
В С Т А Н О В И В :
05.07.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до ОСОБА_2 в якому просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску; поділити спільне сумісне майно наступним чином: виділити у власність ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку в спільній сумісній власності на автомобіль Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску; виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску, припинивши право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку в спільній сумісній власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.09.2016 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що у період шлюбу, було придбано наступне майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2020 року складає 484 560,00 грн.; автомобіль Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску, ринкова вартість якого за даними сайтів Auto.Ria, OLX станом на день звернення до суду складає 484 560,00 грн.
Посилається, що мирним шляхом здійснити поділ майна, що перебуває у сумісній власності сторін не є можливим, а тому просить вирішити дане питання в судовому порядку. Звертає увагу, що автомобіль зареєстрований за відповідачем, останній забрав його та користується одноособово. У спірній квартирі відповідач не проживає, має інше житло за місцем реєстрації, в квартирі проживає вона разом з дитиною. Вважає, що з урахуванням вартості майна та потреби в ньому кожного із подружжя, відповідності до ч.1 ст.71 СК України за можливе виділити у власність відповідача автомобіль, а їй квартиру.
04.09.2024 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. (а.с.25)
09.09.2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мошко М.М. про усунення недоліків з квитанцією про оплату судового збору. (а.с.28, 29, 30)
12.09.2024 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. (а.с.31)
29.10.2024 року, через систему «Електронний суд», представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Мошко М.М. подано до суду заяву про участь у судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
08.11.2024 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова, заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мошко М.М. про участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено, підготовче судове засідання, відкладено. (а.с.43)
22.11.2024 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України громадянином України ОСОБА_2 . Витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях інформацію про транспортний засіб: автомобіль марки Suzuki New SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску (власника, дату реєстрації, перереєстрації, реєстраційні номери за період з 11.12.2019 року по теперішній час). Вирішено, повідомлення відповідача, здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. (а.с.50-51)
17.01.2025 року (23.01.2025 року паперова копія) з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та 23.01.2025 року з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях надійшла витребувана судом інформація.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мошко М.М., через систему «Електронний суд», надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився про час, дату та місце слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяви, клопотання до суду не надходили.
29.01.2025 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно розцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 24.09.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №1677 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 . (а.с.4)
Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1305, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . (а.с.5)
Як вбачається із матеріалів справи, за час спільного проживання, сторонами було придбано рухоме і нерухоме майно, зокрема: квартира за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску.
Згідно відповіді №31/33/05-607-2025 від 20.01.2025 року з Головного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області (філія ГСЦ МВС РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області) транспортний засіб Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску, згідно облікових даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України, зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 .
Квартира АДРЕСА_3 , була придбана на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Богушевич Н.В., що зареєстрований в реєстрі за №307, загальна площа якої становить 67,3 кв.м. (а.с.6-9)
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за відповідачем - ОСОБА_2 (а.с.10)
ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.13, 14)
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 18.06.2018 року у справі № 711/5108/17.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
З наведеного вище вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,3 кв.м. та автомобіль Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску д.н.з. НОМЕР_4 , набуті сторонами за час шлюбу, а тому являються об`єктами спільної сумісної власності подружжя.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку, докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - відсутні.
Проте, заявлений позивачем спосіб розподілу спільного сумісного майна подружжя, не є рівноцінним, оскільки станом на час розгляду даної справи вартість нерухомого майна в Україні, за загально статистичними даними у порівнянні з 2020 роком, збільшилася на 20-25%. При цьому, транспортні засоби вироблені у 2019 році, на сьогоднішній день втратили в ціні.
Тому, суд вважає, що доцільно буде здійснити розподіл спірного майна, шляхом визнання за позивачем і відповідачем по 1/2 частині на кожного.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч.ч. 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи нерівноцінність заявленого позивачем способу розподілу сумісного майна, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на майно (квартиру та автомобіль) зазначене в прохальній частині позовної заяви, та здійснити розподіл заявленого майна наступним чином шляхом визнання за позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 право власності на квартиру і автомобіль по 1/2 частині кожному.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 4 845,60 грн. (а.с.3) та в сумі 4 845,60 грн. (а.с.30), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,3 кв.м., розмір житлової площі становить 31,9 кв.м. та автомобіль Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,3 кв.м. та 1/2 частину на автомобіль Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску.
Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частину квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,3 кв.м. та 1/2 частину на автомобіль Suzuki Nex SX4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2015 року випуску.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 судовий збір у сумі 4 845 (чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) гривень 60 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Новозаводським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 ).
Повний текст рішення суду складений 07.02.2025 року.
Головуючий - суддя О. Г. Деркач