Провадження № 2/554/1848/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Діменко А.І.,

представника відповідача адвоката Чальцева Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «Еліт Фінанс») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованість за Кредитним договором в розмірі 42263,68 грн. та понесені судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 09.07.2018 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 35,99 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язок мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

АТ «Альфа банк» прийняв пропозицією відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа- Банк». Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти.

Станом на 20.09.2021 р. за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 42263,68 грн.

20.09.2021 р. між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 09.07.2018 року, укладеним між АТ «Альфа Банк» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 р. обліковується заборгованість в розмірі 42 263,68 грн.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 10.10.2024 року відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили.

05.11.2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона прохала відмовити у задоволенні позовних вимог ФК «Еліт Фінанс» про стягнення заборгованості в повному обсязі, провадження по справі закрити .

В обґрунтування заперечень зазначила, що Умови та Правила обслуговування, оферта, паспорт споживчого кредиту не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору. Позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами договору про надання кредитних послуг в письмовому вигляді з підписами сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Представник відповідача зазначає, що паспорт споживчого кредиту, оферта та розрахунок заборгованості які містяться в матеріалах справи не визнаються відповідачем, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Підписана оферта приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування від 09.07.2018 р. містить лише суму бажаного кредитного ліміту, прохання відкрити поточний рахунок у гривні, бажання оформити платіжну картку кредитну картку, однак не містить істотних умов договору щодо строку дії договору, не містить істотних умов щодо забезпеченості, повернення, платності кредиту, порядку розірвання договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме даний договір розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи оферту про приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування від 09.07.2018 р. Позивачем не надано доказів того які ж саме діяли умови кредитування та були розміщені на веб-сайті банку та з якими ознайомилася та погодилася відповідач, не надано суду також Тарифів Банку, про які зазначено в заяві-оферті.

Вважає, що надані позивачем витяг з публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з огляду на їх мінливий характер , не можна вважати складовою договору, якщо вони не підписані позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вважає, що у зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Отже вважає, підстави, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору , а також відповідальність у вигляді нарахування відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань у матеріалах справи відсутня.

Щодо паспорту споживчого кредиту представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я. зазначається, що інформація яка у ньому викладена є узагальненою інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і ніяким чином не є кредитним договором. Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є просто інформаціє, яка була надана позичальнику та матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Підписана відповідачем оферта не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування. За таких умов сам факт підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту не свідчить про погодження між сторонами умов кредитного договору, які визначають плату за користування кредитними коштами у виді відсотків, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксації волі сторін договору та його змісту.

Представником відповідача зазначається, що оскільки відповідачем не було підписано договору про банківське обслуговування фізичних осіб з первісним кредитором, то вимоги позивача в позовній заяві не підлягають задоволенню.

Також стороною відповідача зазначається щодо неналежності наданого розрахунку. Вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом підготовлений попереднім кредитором є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, зазначені в розрахунку є правильними. Наявна в матеріалах справи виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту у тому разі, якщо досліджуватиметься судом у сукупності з іншими доказами.

Представник відповідача не погоджується з сумою нарахованих пені та процентів, оскільки не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу, що передбачено п.2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». Сукупна сума неустойки , нарахована за порушення зобов`язання споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми , одержаної споживачем за такий договір, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Представником відповідача зазначається, що вимога про нарахування відсотків, які є явно завищеними , не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч.1. 2, ст. 627 ЦК України засадам справедливості , добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Попередній кредитор скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукало у такий спосіб позичальника на оформлення кредитної картки банку на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач ОСОБА_1 , не змогла оцінити належно. Тому вважає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість у розмірі 42263,68 грн. є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Також представником відповідача у відзиві зазначається, що пропущено строк позовної давності. Зазначила, що оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки з АТ «Альфа-Банк» відповідачем було підписано 09.07.2018 року. А позов до суду подано ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у вересні 2024 р. Відповідачкою не було укладено з АТ «Альфа Банк» чи ТОВ «Еліт Фінанс» жодних договорів про збільшення тривалості позовної давності. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення богу частинами починається стосовно окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення . Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Представник відповідача у відзиві зазначила, що зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу у відповідача не виникає, у зв`язку із закінченням терміну позовної давності. Таким чином, звернення із позовною заявою до суду, з пропущенням строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.

У відзиві представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зачепіло З.Я. вказала , що матеріал справи не містять доказів направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. Позовна заява ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подана з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необгрунтованою.

Також при прийнятті рішення прохала врахувати той факт, що відповідачка ОСОБА_1 має ряд захворювань, знаходиться під постійним нагляді медичних працівників та проходить дороговартісне лікування. Прохала врахувати її фінансовий стан.

05.11.2024 року до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. про розгляд справ без участі відповідача.

20.11.2024 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначається, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Позивачем разом із позовною заявою надано оферту відповідача про отримання кредиту в якій вказано всі істотні умови договору банківського кредиту, в тому числі і розмір відсотків. На підтвердження прийняття даної оферти відповідача (умов отримання кредиту, які запропоновані саме відповідачем) АТ «Альфа Банк» було вчинено конклюдентні дії, а саме видано (перераховано) кредит, що підтверджується випискою по рахунках, яка надана разом із позовною заявою. У Оферті чітко зазначено, що відповідач підтверджує власноручним підписом, що йому на його оферту «АТ «Альфа Банк» надано акценту. Отже позивачем зазначається, що укладення договору між ним та відповідачем відбулося саме шляхом прийняття оферти відповідача АТ «Альфа Банк» (прийняття оферти і є укладеним кредитним договором, оскільки всі суттєві умови кредитного договору чітко вказані в оферті відповідача на отримання кредиту). Така форма кредитного договору жодним чином не заборонена законодавством.

Щодо незгоди відповідача із розміром заборгованості та розрахунком заборгованості позивач у відповіді та зазначив наступне. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 р. №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердження виконання за день операцій і призначаються для видачі чи надсилання клієнту. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» виписка з особових рахунків клієнтів є первинним документом, який підтверджує розмір та наявність заборгованості. Таким чином надані позивачем виписки по рахунках є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача. Зазначає, що заборгованість відповідача підтверджується у сукупності умовами кредитного договору, виписками по рахунках та розрахунком заборгованості, який зроблений на підставі даних документів.

Щодо посилання відповідача на пропуск строку позовної давності позивач у відповіді на відзив зазначив, що строки позовної давності , які передбачені ЦК України є продовженими на період карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби законодавцем в імперативному порядку (карантин було запроваджено 12.03.2020 р., а завершено 30.06.2023 р. Також позивач посилався на те, що перебіг позовної давності зупиняється на строк дії воєнного стану, який введено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року. Отже вважає, що позивачем не пропущений жодним чином строк позовної давності.

Щодо посилання відповідача про необхідність направлення досудової вимоги, позивачем зазначається , що відповідно ст. 175 ЦПК України , направлення такої вимоги у спірних між позивачем та відповідачем правовідносинах не є обов`язковим.

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прохав задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Зачепіло З.Я надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача.

Представник відповідача адвокат Чальцев Д.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. В судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності ч.1 ст.256, ч.1 ст.257 та ч.1 ст.261ЦК України особа може звернутись до суду за захистом свого цивільного права або інтересу протягом трьох років від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 09.07.20218 ОСОБА_1 звернулася з офертою на надання кредиту обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії до АТ "Альфа-Банк", яка підписана ОСОБА_1 , відповідно до якої запропонувала укласти Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб .

В оферті на укладення угоди про надання кредиту передбачені істотні умови, а саме: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; ліміт кредитної лінії -200 000 грн; процентна ставка 35,99 % річних, тип процентної ставки фіксована, обов`язковий мінімальний платіж 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Відповідно до виписки по рахунку з 09.07.2018 р. по 20.09.2021 вбачається, що банк надав відповідачці кредитні кошти.

20.09.2021 АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" уклали договір факторингу № 3, відповідно до якого ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження АТ "Альфа-Банк" за плату, а АТ "Альфа-Банк" відступає ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", а ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" набуває належне АТ "Альфа-Банк" право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору.

Згідно з випискою з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021 р. реєстру договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за такими договорами АТ "Альфа-Банк" передало ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" право грошової вимоги за кредитним договором №ССNG-630962148, за яким боржником є ОСОБА_2 (загальна сума заборгованості 42 263,68 грн).

Відповідно до наданого ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" розрахунку за договором № 630962148 від 09.07.2018 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.09.2021 р. становить 42263,68 грн.

Наданий до суду позивачем розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано, тому він приймається судом та покладається в основу рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 запропонувала (шляхом звернення з офертою, яка містить усі істотні умови договору) ПАТ «Альфа Банк» укласти договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, Товариство в свою чергу надало кредит відповідачу. Вказані дії підтверджують факт досягнення сторонами згоди щодо істотних умов правочинів, як того вимагають положення статті 638 ЦК України.

Частиною 1статті 639 ЦК Українипередбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 1050 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Суд встановив, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № CCNG- 630962148 відповідно до договору факторингу, а тому з дати відступлення прав вимоги Товариство стало кредитором за вказаним кредитним договором.

З розрахунку, наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість: за кредитним договором, станом на 20.09.2021 р. у сумі 42263,68 грн.

Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику коштів у користування, однак в порушення умов договору та ст. 525, 1048, 1049, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього перед позивачем утворилась заборгованість, що є підставою для її стягнення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12березня 2020року на всій території України був запроваджений карантин. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27 червня 2023 року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин.

В силу положення п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, строк позовної давності продовжений на строк дії карантину.

В подальшому, згідно положення п.19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України,у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Викладене свідчить про те, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не пропустив строк позовної давності.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства та наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявленої позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості за договорами.

Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитними договорами у розмірі 42263,68 грн.

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн.

Крім, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, вказані докази були долучені до позовної заяви.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В матеріалах справи міститься наступні докази на підтвердження надання правової допомоги: договір від 03.07.2024 р. укладений між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І. № 03-07/24 про надання правничої допомоги.

Відповідно до акту № 1 приймання-передавання наданих послуг від 15.07.2024 надано такі послуги: надання первинної консультації 0,5 год., вартість - 1 000 грн, правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правовоих висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини - 2 год, вартість - 4 000 грн, підготовка та подання позовної заяви - 2,1 год., вартість - 4 200 грн, всього 9 200 грн. Платіжна інструкція №3566 від 29.07.2024 року на суму 9200 грн.

Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 9200,00 гр. правової допомоги.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 42263,68 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» витрати щодо сплати судового збору у сумі 3028,00 грн та витрати за надання професійної правової допомоги у сумі 9200,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2025 року.

Суддя Т.М.Черняєва