Єдиний унікальний номер: 448/2226/24
Провадження № 2/448/175/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

03.02.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Струс Н.Я. звернулася в інтересах позивачки ОСОБА_1 до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ОСОБА_1 має намір оформити право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, котрий відносився до суспільної групи «робітничий двір». Таким чином, майно робітничого двору належало членам такого двору на праві спільної сумісної власності та складало - 1/2 для ОСОБА_2 та 1/2 для ОСОБА_3 .

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова двору - ОСОБА_2 , однак за життя останній склав заповіт, посвідчений ОСОБА_4 , секретарем виконкому Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області від 19.05.2011 року, відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що належало останньому на день його смерті, і на що за законом мав би право, заповів ОСОБА_1 .

Стверджує, що після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ОСОБА_3 являлася спадкоємцем до обов`язкової частки померлого ОСОБА_2 , а тому успадкувала незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом і яка становить 1/4 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області. Факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявила про відмову від прийняття даної спадщини. З огляду на що, ОСОБА_3 фактично стала власницею 3/4 частки у вищевказаному будинковолодінні. ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Факт прийняття нею спадщини стверджується заявою останньої про прийняття спадщини за заповітом, а тому після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 як спадкоємиця за заповітом успадкувала 1/4 частки у даному будинковолодінні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , однак за життя остання склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 29.12.2021 року згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що належало останній на день її смерті, і на що за законом мала би право, заповіла ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 спадщину прийняла та з метою оформлення своїх спадкових прав звернулася до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Яксманицьким Р.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , в тому числі і житлового будинку за АДРЕСА_1 . Однак, позивачка отримала відповідь (роз`яснення) нотаріуса про необхідність звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або на його частку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок.

З огляду на наведене, та з врахуванням того, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , спадщину прийняла у встановленому законом порядку, спірний житловий будинок вважається таким, що прийнятий в експлуатацію, просить суд визнати за нею (позивачкою) право власності в цілому на спірний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 12.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у даній цивільній справі приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки ОСОБА_5 подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розглянути справу без участі позивача та її представника.

Представник відповідача Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій зазначив, що позов визнають та просить розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте подав копії сторінок спадкової справи №308/2018 заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії сторінок спадкової справи №194/2023 заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та просив розглядати справу у його відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 . До складу даної спадщини входило, в тому числі право на 1/2 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, котрий відносився до суспільної групи «робітничий двір» та належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та їхні частки у вищезгаданому будинковолодінні становили по 1/2 для кожного члена такого двору.

Згідно матеріалів справи відомо, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя своїм майном розпорядився та склав заповіт, посвідчений Палій О.І., секретарем виконкому Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області від 19.05.2011 року, відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що належало останньому на день його смерті, і на що за законом мав би право, заповів ОСОБА_1 . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №26.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки остання являється спадкоємцем до обов`язкової частки померлого ОСОБА_2 , а тому спадкує незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом і яка становить 1/4 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 .

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №308/2018, заведеної після смерті ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_3 і ОСОБА_1 звернулись в нотаріальну контору із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. Факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_2 та заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини, згідно якої остання являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Після чого ОСОБА_3 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину такого спадкового майна.

Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 стала фактичним власником 3/4 частки у спірному будинковолодінні за адресою:АДРЕСА_1 , а позивачка ОСОБА_1 стала фактичним власником 1/4 частки у даному спірному будинковолодінні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 . До складу даної спадщини входило, в тому числі право на 1/2 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, котрий відносився до суспільної групи «робітничий двір» та належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, а також право на 1/4 частки у вищезгаданому будинку, яку ОСОБА_3 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно матеріалів справи, а саме копії заповіту, спадкодавиця ОСОБА_3 за життя своїм майном розпорядилася та склала заповіт, який посвідчений виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 29.12.2021 року та згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що належало останній на день її смерті, і на що за законом мала би право, заповіла ОСОБА_1 .

Таким чином, після смерті спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 стала фактичним власником спірного будинковолодіння в цілому так як являється спадкоємцем за заповітом і спадщину прийнята, а також отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину такого спадкового майна.

Інших спадкоємців спадкування за законом та які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №194/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з метою оформлення своїх спадкових прав звернулася до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Яксманицьким Р.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , в тому числі і житлового будинку за АДРЕСА_1 . Однак, позивачка отримала відповідь (роз`яснення) нотаріуса про необхідність звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або на його частку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень».

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, право позивачки ОСОБА_1 на таке будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим остання звернулися до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_3 ; копіями сторінок спадкової справи №308/2018, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копіями сторінок спадкової справи №194/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори); копією заповіту, який посвідчений виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 29.12.2021 року; виписами з погосподарської книги №1 Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області за 1986-1995 року;довідкою, виданою старостою старостинського округу № 7 Мирославою Корпесьо; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; висновком про вартість майна, виданим ОСОБА_6 ; копією паспорта позивачки; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до ст.1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право власності позивачки у спірному будинковолодінні не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , та визнати за позивачкою право власності на спірне майно в цілому, а саме на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, котрий остання успадкувала в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ст.200 ч.3, ст.206 ч.4, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення складено 13.02.2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, ; місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, офіс 22-25, Яворівського району Львівської області).

Суддя Ю.В. Кічак