ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1432/20 Номер провадження 22-ц/814/602/25Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Обідіна О.І., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю прокурора Вороненко А.М., представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області - Таценка Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2024 року, постановлене суддею Стрюк Л.І.,

у справі за позовом першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Полтавська міська рада, про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

12.06.2020 перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся в суд із позовом у порядку статті 56 ЦПК України, уточнивши його вимоги заявою від 15.06.2023, у якій просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 10.08.2017 №7886-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,12 га для індивідуального садівництва»;

- припинити право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0066 площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, відомості про державну реєстрації якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.08.2017 за №22085339;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0066 площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту, у власність Держави в особі Полтавської міської ради;

- стягнути з відповідачів на користь прокуратури Полтавської області понесені витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 10.08.2017 за №7886-СГ ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 0,12 га (кадастровий номер :00:001:0066) на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населеного пункту.

На підставі цього наказу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за №22085339 від 23.08.2017 про реєстрацію об`єкта нерухомого майна за №240.

Вважає, що оскаржуваний наказ прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка розташована у межах заплави та водоохоронній зоні річки Коломак, тобто належить до земель водного фонду України та відповідно до вимог статті 84 ЗК України не може передаватись у приватну власність.

За фактом викладеного відкрите кримінальне провадження за ч.1 ст.364 КК України, про що 18.05.2017 до ЄРДР внесено відповідні відомості за №0000088, досудове розслідування до цього часу триває.

Вважає, що відповідачі не мали перешкод у доступі до законодавства й у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки, проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що ділянка перебуває у межах заплави річки Коломак, а тому вибула з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить їх, відповідачів, добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів.

Підставою представництва прокурором інтересів держави зазначає відсутність у органів Держгеокадастру повноважень на звернення до суду із зазначеним позовом, а також те, що ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, його посадові особи, не вправі самостійно скасувати спірний наказ, оскільки на його підставі за відповідачем зареєстроване право приватної власності, тому це суперечитиме вимогам ч.1 ст.154 ЗК України.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08.10.2024 позов першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, скасування земельної ділянки задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0066, площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради Полтавського району за межами населеного пункту у власність Держави в особі Полтавської міської ради.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на користь прокуратури Полтавської області понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2 102,00 грн. по 1 051,00 грн. з кожного.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що спірна земельна ділянка знаходиться в заплаві та водоохоронній зоні річки Коломак, тому наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про надання її особі для ведення індивідуального садівництва, суперечить приписам статті 80 Водного кодексу України, а тому є незаконним та підлягає скасуванню, а земельна ділянка підлягає поверненню у власність держави.

Разом із цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов у частині вимоги про визнання незаконним та скасування наказу задоволенню не підлягає, оскільки фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області). Зазначене не відповідає вимогам частині першій статті 48 ЦПК України, за змістом якої сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Отже, позивач і відповідач не можуть збігатися.

У частині припинення права власності на земельну ділянку, районний суд також дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог. При цьому судом враховано, що ОСОБА_1 , як особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. Оскільки вона незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належить іншій особі, власникові, який має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Відповідач ГУ Держгеокадастр у Полтавській області оскаржив указане судове рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення районного суду в частині розподілу судових витрат скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення судового збору з ГУ Держгеокадастру у Полтавській області.

Вважає, що при постановленні рішення в оскаржуваній частині судом першої інстанції помилково не було враховано позицію Верховного Суду, сформульовану у справах №545/1450/20 від 26.07.2023, №469/1044/17 від 15.09.2020.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 10.08.2017 №7886-СГ, а тому вважає безпідставним покладення на управління витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.11.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 14.01.2025.

10.12.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив Полтавської окружної прокуратури на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Наголошує, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, на незаконність дій якого посилається районний суд в описовій частині рішення. Отже, наявними є підстави для стягнення судового збору не тільки з фізичної особи ОСОБА_1 , а й з відповідача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, у зв`язку із частковим задоволенням позову.

У суді апеляційної інстанції представник ГУ Держгеокадастру у Полтавській області доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на неї.

Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторінта перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 10.08.2017 за №7886-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для індивідуального садівництва за межами населених пунктів на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області; надано у власність земельну ділянку площею 0,1200 га сіножатей (кадастровий номер :00:001:0066) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів./а.с.76 т.1/.

30.08.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №22085339 про реєстрацію об`єкта нерухомого майна №240, а саме, земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0066, площею 0,12 га для індивідуального садівництва./а.с.75 т.1/.

На підставі положень постанови Ради Міністрів УРСР від 06.09.1977 №462 «Про затвердження Положення про водоохоронні зони малих річок і водойм Української РСР» (ЗП УРСР, 1977 р., №9, ст. 89) виготовлена «Техническая документация по установлению водоохранных зон и прибрежных полос малых рек и водоемов Полтавского района, Полтавской области», яка затверджена рішенням Полтавської районної ради народних депутатів №338 від 31.07.1981. У цьому документі міститься план землекористування колгоспу «імені Макаренка», з якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0066 розташована в водоохоронній зоні річки Коломак./а.с.83-84 т.1/.

Факт розташування земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0066 у заплавних землях підтверджується висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за №29639/18-41/24238 -24272/19-41 від 04.09.2019 (проведеним під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000088, зареєстрованому в ЄРДР 18.05.2017 за ознаками ч.1 ст.364 КК України), відповідно до якого спірна земельна ділянка розташована в заплаві та водоохоронній зоні річки Коломак./а.с.49-74 т.1/.

Відповідно до документації, підготовленої Регіональним офісом водних ресурсів у Полтавській області «Нанесення на геодезичні матеріали зон затоплення заплави р.Коломак по матеріалам «Визначення зон можливого затоплення в межах міста Полтава та Полтавського району Полтавської області», що були розроблені у 2003 році відділом комплексного проектування Полтавського обласного виробничого управління водного господарства «Полтававодгосп» - земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0066, розташована між розрахунковими створами №7 і №8 в правобережній заплаві річки Коломак. Методом інтерполяції між цими створами нанесені зони затоплення різних забезпеченостей. За результатами виконаних робіт встановлено, що затоплення вказаної земельної ділянки спостерігається при рівні 1, 5, 10, 25 та 50% забезпеченості. По результатам вказаних робіт встановлено, що при рівні 50% забезпеченості спостерігається затоплення частини зазначених у листі прокуратури від 11.05.2019 земельних ділянок, а при рівнях 25% забезпеченості та вище (10,5,1 %) спостерігається (відбуватиметься ) затоплення всіх зазначених ділянок./а.с.38-42 т.1/.

При постановленні рішення в оскаржуваній частині районний суд керувався положеннями статті 141 ЦПК України та розподілив судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками районного суду не погоджується із огляду на наступне.

За змістом частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання розподілу судових витрат регламентовано статтею 141 ЦПК України, за змістом частини першої якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України).

Із огляду на викладене, установивши, що позовні вимоги прокурора задоволені виключно стосовно прав та обов`язків ОСОБА_1 , якого зобов`язано повернути земельну ділянку у власність Держави в особі Полтавської міської ради, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення районного суду в частині розподілу судового збору підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення, яким понесені витрати зі сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури.

Доводи прокурора, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу щодо неправомірності дій ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, апеляційний суд до уваги не приймає. Оскільки, як раніше наголошувалося, районним судом відмовлено у задоволенні позову прокурора в частині визнання незаконним та скасування наказу від 10.08.2017 №7886-СГ, що виключає підстави покладення на Управління витрат зі сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення рв цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь прокуратури Полтавської області витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн. В іншій частині рішення районного суду судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2024 року скасувати в частині розподілу судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Полтавської області () витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.02.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.І. Обідіна

О.В. Чумак