ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3765/24

Провадження № 22-ц/820/405/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року (суддя Цідик А.Ю.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначалось, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 3095 від 23.04.2015 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000 грн, який пізніше було збільшено до 39700 грн.

19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».. Таким чином, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал».

Вказувалось, що відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим у відповідачки утворилася заборгованість, яка станом на 04.06.2024 складає в загальному розмірі 62488,62 грн, з яких 39612,63 грн заборгованість за кредитом, 22875,99 грн заборгованість за процентами.

Враховуючи викладене вище, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 62488,62 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 3095 від 23.04.2015 в розмірі 62488,62 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 2422,40 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника Рудзея Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального права.

Вказує, що пропозиція укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 23.04.2015 містить істотні умови кредитного договору суму наданих коштів, процентну ставку, строк користування кредитом. Зокрема, пунктом 2.4 пропозиції встановлено, що строк користування овердрафтом становить 60 місяців. Отже строк кредитування за вказаним кредитним договором до 23.04.2020. Таким чином, вважає, що проценти на суму 47711,11 грн, які відповідачці було нараховано після закінчення строку кредитування не підлягають стягненню.

Крім того, зазначає, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не надані суду жодні первинні документи (їхні засвідчені копії), що могли б підтвердити факт видачі кредиту та наявну суму заборгованості позичальника станом на дату подання позову. Позивачем не надано належним чином оформлених витягів про стан рахунків позичальника, даних балансу, меморіальних ордерів, квитанцій, будь-яких інших первинних документів.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, рішення суду першої інстанції не відповідає в повному обсязі вимогам статті 263 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконувались зобов`язання за кредитним договором належним чином, отримані та використані кошти не повернуті банку, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а також заборгованості за відсотками.

Однак, цей висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону з таких підстав.

Встановлено, що 23.04.2015 між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір №3095 строком на 60 місяців, реальний розмір процентної ставки 46% та видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 5000 грн, який пізніше був збільшений банком до 39700 грн.( а.с. 6-8)

Відповідно до п. 1.1 Статуту АТ «Перший Український Міжнародний Банк», є правонаступником всіх прав та зобов`язань зокрема ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, станом на 06.02.2024 у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитом у загальному розмірі 62488,62 грн, з яких 39612,63 заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками у розмірі 22875,99 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання настають негативні правові наслідки.

Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинствасуду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За приписами п.п. 3, 6 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", банки зобов`язані вести бухгалтерський облік та складати фінансову звітність відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та міжнародних стандартів фінансової звітності. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Згідно пункту 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, зі змінами та доповненнями банк самостійно визначає систему організації бухгалтерського обліку, ураховуючи вимоги законодавства України та цього Положення.

Пунктами 62, 63 цього Положення встановлено, що відповідно до виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані АТ «ПУМБ» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що між сторонами виникли зобов`язання, які випливають з кредитного договору. Відповідачка, відповідно до виписки за картковим рахунком, користувалася кредитними коштами, наданими їй АТ «ПУМБ» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (рахунок НОМЕР_1 .UAH, IBAN НОМЕР_2 ), у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальницею кредитних коштів, які не повернуто, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, у розмірі 39612,63 грн, який не спростовано відповідачкою.

А тому, рішення суду в цій частині є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, колегія суддів зазначає наступне.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписамиЦК Українимають різний зміст.

Відповідно до частини першоїстатті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина першастатті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четвертастатті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані устатті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першоюстатті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюст.1050 ЦК України.

Оскільки, сторонами погоджено строк користування овердрафтом 60 місяців, то строк дії даного кредитного договору закінчується 23.04.2020, й у банка відсутні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, починаючи з 24.04.2020.

Натомість відповідно до розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом (а.с.15 (зворот) - 16), банком нараховані відсотки за користування кредитом на загальну суму 46863,51 грн за період з 24.04.2020 по 30.05.2023, тобто поза межами дії кредитного договору.

Станом на 23.04.2020 у відповідачки була відсутня заборгованість за відсотками, що підтверджується вищезазначеним розрахунком.

На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення відсотків, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (позов задоволено на 63,39 %), апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1535,56 грн (2422,40*63,39%), а з позивача на користь відповідачки підлягає стягнення судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в розмірі 1330,26 грн (3633,60*36,61%).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року змінити, зменшивши суму заборгованості за кредитним договором № 3095 від 23.04.2015 до 39612,63 грн та суму судового збору до 1535,56 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1330,26 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк