Провадження № 2-з/591/15/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Верем`юка Дмитра Анатолійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Людмила Павлівна про визнання автомобілів спільною сумісною власністю подружжя, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 звернулися до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 , та просять визнати автомобіль марки ВМW3300, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_6 ; визнати право власності на частину автомобіля марки ВМW 3300. 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та частину автомобіля марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати право власності на 1/6 частину автомобіля марки ВМW 3300, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та 1/6 частину автомобіля марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2025 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом. вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 24 квітня 2025 року о 09 год. 00 хв.

14 лютого 2025 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_7 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що після загибелі ОСОБА_6 спірними автомобілями заволоділа ОСОБА_5 , яка є матір`ю та законним представником відповідачки ОСОБА_4 . Вказаними автомобілями вона користується щодня вже тривалий час на власний розсуд. Одночасно ОСОБА_5 чинить перешкоди іншим спадкоємцям успадкувати свою частку на ці автомобілі шляхом ненадання нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів на автомобілі.

ОСОБА_5 не є власником автомобілів та спадкоємцем після загиблого ОСОБА_8 , але має законну можливість користуватися автомобілями, оскільки має оригінали правовстановлюючих документів.

Для збереження спірних автомобілів у справному стані є необхідність унеможливити їх експлуатацію будь-якими особами, у т.ч. сторонами у справі. Оскільки між учасниками справи дійсно існує спір щодо права власності (у т.ч. права користування) автомобілями є обґрунтована необхідність у забезпеченні позову.

Посилаючись на вказане, просить заборонити ОСОБА_5 та іншим особам в будь-який спосіб користуватися, відчужувати, передавати у володіння та/або користування транспортні засоби: автомобіль марки BMW 330D, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

заборонити ОСОБА_5 та іншим особам вчиняти будь-які дії (розбирати, переобладнувати, ремонтувати), які можуть призвести до знецінення транспортних засобів: автомобіля марки BMW 330D, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії тощо.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Співвідносячи негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками. які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, суд вважає, що забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_5 та іншим особам у будь-який спосіб користуватися, а також вчиняти будь-які дії, які можуть призвести знецінення транспортних засобів, не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Разом з тим, застосування такого виду забезпечення позову як заборона відчуження спірних автомобілів до вирішення спору по суті, тобто виду забезпечення позову, який передбачено п.2 ч.1 статті 150 ЦПК України, буде цілком достатнім для перешкоджання можливим недобросовісним діями відповідача в особі законного представника, унеможливить ризик невиконання можливого рішення суду у зазначеній справі у виді визнання права власності на частину майна, і в той же час не створить ризику заподіяння непомірної шкоди.

З огляду на вказане, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Верем`юка Дмитра Анатолійовича про забезпечення позову задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову заборонити законному представнику ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 та іншим особам в будь-який спосіб відчужувати, передавати у володіння та/або користування транспортні засоби: автомобіль марки BMW 330D, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки ВАЗ 21134, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , до вирішення справи по суті.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Позивачка: ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі законного представника ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП суду не відомий.

Третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Людмила Павлівна, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя А.П.Сидоренко