Номер провадження № 6/521/135/25
17 лютого 2025 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Шевчук Н.О.,
секретаря судового засідання: Жекової А.О.
Також я було вказано Приватним виконавцем, 08.06.2023 року на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, ним було направлено рекомендованим поштовим відправленням постанови про відкриття виконавчого провадження №71978764 та інша кореспонденція виконавчих проваджень, боржник повідомлений про початок примусове виконання рішень належним чином.
Разом з тим за доводами Приватного виконавця, в порушення вимог ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» на виклик у встановлений день боржник до Приватного виконавця не з`явився, декларацію чи інших документів не подав, рішення суду самостійно не виконав, до житла Приватного виконавця не допустив, декларацію про доходи та майно боржника Приватному виконавцю не подав ні в установлений Законом строк, ні по цей час, пояснення за фактами невиконання рішення боржник не надав.
Приватний виконавець зауважив, що виявлена земельна ділянка, та земельна ділянка яка є предметом цього подання є суміжними, відтак, з урахуванням значної заборгованості за виконавчим документом у боржника, є доцільною одночасна реалізація вказаних земельних ділянок.
Приватний виконавець вказав, що ним перевірено право власності на вказану вище земельну ділянку за боржником та встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку не зареєстровано, реєстрація право власності в програмному забезпеченні Державного Земельного Кадастру на вказану земельну ділянку не зареєстрована.
Виконавець зазначає, що з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку із вище вказаним кадастровим номером вбачається, що право власності на таку земельну ділянку досі зареєстровано за попереднім власником ОСОБА_2 , як продавцем за договором купівлі-продажу.
Зазначаючи про те, що вказаний вище правочин купівлі-продажу є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена Законом та він не визнаний судом недійсним, Приватний виконавець вважає, що ОСОБА_1 набула у власність нерухоме майно, проте належним чином не зареєструвала своє право власності на таку земельну ділянку.
На переконання Приватного виконавця, у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому Законом порядку, він має право на звернення до суду із відповідним поданням про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно в судовому порядку.
Відтак, у даному разі, Приватний виконавець вважає, що оскільки ним пред`явлено суду договір купівлі-продажу майна вказаної вище земельної ділянки, у нього наявне право на звернення до суду з відповідним поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке за ним належним чином не зареєстроване.
В судове засідання представник Приватного виконавця не з`явився, надав суду заяву про розгляд подання без його участі, що розглянуте судом та задоволене. Також за доводами заяви, Приватний виконавець просив суд задовольнити його подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке в установленому Законом порядку не зареєстроване.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв або клопотань суду не надали.
Відтак, у даному разі, розгляд судом подання Приватного виконавця про звернення стягнення на майно боржника, можливий без участі як боржника, так і стягувача.
Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В силу вимог ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця. Разом з тим, враховуючи те, що суддя Шевчук Н.О. з 13.02.2025 року по 16.02.2025 року перебувала на лікарняному у зв`язку із хворобою малолітньої дитини, подання Приватного виконавця призначене до розгляду на 17.02.2025 року.
Перевіривши матеріали подання Приватного виконавця, суд дійшов висновку, що таке подання потребує задоволення, виходячи з такого.
Вказане виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа відкрите Приватним виконавцем на підставі заяви ТОВ «Консалт Солюшенс» від 30.05.2023 року №Л-02.
17.05.2023 року Приватним виконавцем стягувачу було повернуто виконавчий лист, визначено дату строку, у який його можна повторно пред`явити.
20.01.2025 року Приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №71978764 було винесено постанову про арешт коштів боржника. Проте, із наявних у матеріалах справи відповідях фінансових установ (Банків), у боржника відсутні кошти на рахунках.
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №111762, даний Державний акт був виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку із вказаним вище кадастровим номером з цільовим призначенням: для ведення садівництва.
Відомостей щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на вказану вище земельну ділянку матеріали справи не містять.
Відповідно до положень ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до вимог ст. 1, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Згідно із ч.3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Застосування судом положень ч. 10 ст. 440 ЦПК України та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.
При розгляді справ указаної категорії суду необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також, із наявних у поданні матеріалів, судом встановлено, що Приватним виконавцем вживалися всі можливі визначені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконання рішення суду, зокрема: винесена постанова про арешт коштів боржника в банківських установах та постанова про арешт майна боржника. Кошти на рахунках боржника відсутні. Виконавчий документ залишається без виконання.
Окрім наведеного, Приватний виконавець також надав докази того, що боржнику вручена постанова про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про обізнаність боржника про наявність такого виконавчого провадження та створення можливостей для забезпечення реалізації прав боржника у виконавчому провадженні.
Таким чином, із урахуванням встановлених у цій справі обставин, суд констатує про те, що Приватним виконавцем було вичерпано всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для належного виконання судового рішення за рахунок іншого майна боржника ніж земельна ділянка, набуття права власності на яку за боржником державою поки не визнане (не зареєстроване в установленому Законом порядку), однак ці заходи не призвели до виконання судового рішення.
За змістом п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 03 серпня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Керуючись ст. 1, 5, 10, 18, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 5, 260, 263, 435, 440, 446 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Ухвала складена та підписана 17.02.2025 року

Суддя Н.О. Шевчук