Провадження № 2/357/1054/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 , який діє через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яка була поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі Facebook - ОСОБА_4 та зобов`язати ОСОБА_2 протягом тижня з моменту набрання законної сили рішенням суду у цій цивільній справи, спростувати вказану недостовірну інформацію, шляхом розміщення в мережі Інтернет на персональній сторінці відповідної інформації.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі Facebook - « ОСОБА_5 » ІНФОРМАЦІЯ_2 на веб-сторінці за наступним «URL» посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 було розміщено інформацію наступного змісту: «Усі ми з нетерпінням чекаємо на Перемогу України. Після Перемоги - має бути зміна політичних еліт. Ми повинні обрати у владу нових людей, бажано тих, хто був на фронті, і не допустити до влади «стару гвардію», так званих політичних хамелеонів. Наведу лише один приклад, на парламентських виборах у 2019 році нардеп ОСОБА_1 зайняв перше місце в Україні, як депутат-мажоритарник, незважаючи на те, що він до цього неодноразово змінював політичні партії (був у «Батьківщині», «Партії регіонів», «Відродження» ) люди все одно його обрали народним депутатом. Хоча він, ОСОБА_1 , є українським проросійським політиком. Це стверджую не лише я, це стверджує також «Українська Вікіпедія»: ОСОБА_6 український проросійський політик, https://uk.wikipedia.org/…/%DO%AF%Dl%86%D0%B5%DO%BD%DO... Таких прикладів є багато. Тому наше завдання - сформувати після війни критичне громадянське суспільство, яке обере таку політичну еліту України, яка відповідатиме стандартам Європейського співтовариства.» (далі публікація). Представник позивача стверджує, що вказана у публікації інформація про позивача є недостовірною і порушує особисті немайнові права позивача, а саме: право на повагу до гідності та честі, передбачене статтею 297 ЦК України; право на недоторканність ділової репутації, передбачене статтею 299 ЦК України. З метою фіксації факту розміщення у відкритому доступі та поширення в мережі Інтернет вищезазначеної інформації, що стосується ОСОБА_1 , представником позивача складено та зафіксовано цей факт Протоколом № 11/07-24 від 11.07.2024 року огляду та фіксації вмісту веб-сторінок адвокатом, на підставі статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У позові вказано, що дії відповідача слід кваліфікувати саме як поширення інформації, оскільки вказана вище інформація була розповсюджена в мережі Інтернет, до якої має доступ необмежена кількість людей. Поширена відповідачем публікація стосується саме позивача, оскільки відповідач називає саме позивача на прізвище, ім`я та по батькові, а також містить фотографію, на якій зображено позивача. Представник позивача вказує, що поширена в публікації інформація про позивача не є судженням, а є саме твердженням про факт, та це твердження може бути перевірене на предмет достовірності. Представник позивача наводить у позовній заяві перелік дій позивача, як народного депутата України. ОСОБА_1 публічно висвітлює свою діяльність, патріотичну спрямованість та проукраїнську позицію на власних сторінках в соціальних мережах Фейсбук, Інстаграм, та в Телеграм-каналі (https://t.me/Anton_Yatsenko), тощо.

Також вказано, що за своїм змістом поширення відповідачем інформації про позивача порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 , зокрема, права на повагу до честі, гідності, недоторканість ділової репутації. Крім того, поширена інформація є негативною, оскільки вказує на підтримку особою, поряд з іменем якої застосовано визначення «проросійський», країни-агресора - РФ та її інтересів, що в умовах широкомасштабної військової агресії РФ проти України формує негативне ставлення до такої особи в суспільстві. Таким чином, поширення про позивача вищезазначеної інформації у формі фактичних тверджень створює у будь-якого пересічного громадянина враження, що позивач, всупереч тому, що є проукраїнським політиком, займає проукраїнську позицію та є проукраїнським діячем, є проросійським політиком. Зазначене, в свою чергу, руйнує оцінку його людських, ділових і професійних якостей, оскільки Позивач є публічною особою та має відповідну ділову репутацію. Тобто, поширення вказаної інформації порушує особисті немайнові права позивача. У зв`язку з тим, що порушення особистих немайнових прав позивача відбулося в результаті поширення про нього недостовірної інформації в мережі Інтернет, спростування цієї інформації має бути проведено з урахуванням максимальної ефективності обраного способу спростування. Тому, з метою охоплення максимальної кількості осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію, представник позивача вважає, що дієвим способом захисту є зобов`язання відповідача розмістити спростування поширеної недостовірної інформації стосовно позивача на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі Facebook - Олексія Усачова.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 31.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в загальному порядку, призначено підготовче засідання (а.с. 110).

Ухвалою суду від 20.11.2024, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду.

24.01.2025 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 28.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Чумакова Т.К. підтримала позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням думки представника позивача, та на підставі ст. 228 ЦПК України, суд ухвалив заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 11 липня 2024 року в мережі Інтернет на сторінці профілю користувача соціальної мережі Facebook під іменем « ОСОБА_5 » ІНФОРМАЦІЯ_2 на веб-сторінці за наступним «URL» посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 розміщено інформацію наступного змісту: «Усі ми з нетерпінням чекаємо на Перемогу України. Після Перемоги - має бути зміна політичних еліт. Ми повинні обрати у владу нових людей, бажано тих, хто був на фронті, і не допустити до влади «стару гвардію», так званих політичних хамелеонів. Наведу лише один приклад, на парламентських виборах у 2019 році нардеп ОСОБА_1 зайняв перше місце в Україні, як депутат-мажоритарник, незважаючи на те, що він до цього неодноразово змінював політичні партії (був у «Батьківщині», «Партії регіонів», «Відродження» ) люди все одно його обрали народним депутатом. Хоча він, ОСОБА_1 , є українським проросійським політиком. Це стверджую не лише я, це стверджує також «Українська Вікіпедія»: ОСОБА_6 український проросійський політик, https://uk.wikipedia.org/…/%DO%AF%Dl%86%D0%B5%DO%BD%DO... Таких прикладів є багато. Тому наше завдання - сформувати після війни критичне громадянське суспільство, яке обере таку політичну еліту України, яка відповідатиме стандартам Європейського співтовариства».

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що обізнана щодо особи відповідача, який розповсюдив інформацію в мережі Інтернет, до якої має доступ необмежена кількість людей.

Суд критично оцінює такі твердження представника позивача, оскільки, в даному випадку, позивачу необхідно було довести, не лише сам факт поширення інформації, а і встановити та вказати у позові автора інформаційного матеріалу, тобто особу, яка його поширила.

Так, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п. 9,12 постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» ).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Зі змісту наданої позивачем інформації, зокрема, що викладена в протоколі №11/0-24 огляду та фіксації веб-сторінки з відомостями про власника сторінки відсутня веріфікація користувача.

Власником веб-сайту : https://www.facebook.com/ є реєстрант доменного імені facebook.com компанія Meta Platforms, Inc. На веб-сайті https://www.facebook.com/ створено сторінку (профіль) користувача з іменем « ОСОБА_5 ».

Суд звертає увагу, що обліковий запис hltps://www.facebook.com/profile.php?id=l2407 не верифікований (не містять відмітки/галочки на блакитному полі), тобто Facebook не підтвердив справжність цього профіля.

Дані користувачів (адреса електронної пошти, телефон, тощо), що повідомляються під час реєстрації (з метою здійснення авторизації) на веб-сайті відомі виключно власнику такого веб-сайту компанії Meta Platforms, Inc. Останній також відомі ІР-адреси та інші ідентифікатори, з використанням яких здійснюється вхід зареєстрованими користувачами (log -файли) до соціальної мережі «Facebook», що може також слугувати додатковим доказом належності певної веб-сторінки відповідному користувачу.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 не підтвердив належність собі зазначеної веб-сторінки де була поширена оспорювана інформація, а позивач не включив до розгляду даного спору власника веб-сайту, та не надав відповідних експертних висновків, щоб підтвердити дані користувача (адреса електронної пошти, телефон, ІР-адресу та інші індифікатори), що, в свою чергу, могло довести/підтвердити належність саме відповідачу ОСОБА_2 веб-сторінки за посиланням hltps://www.facebook.com/profile.php?id=l2407, - то в такому випадку, наразі відсутні підстави стверджувати про причетність відповідача до поширеної інформації, та як наслідок, відсутні підстави притягувати відповідача до юридичної відповідальності, покладати обов`язок щодо видалення інформації.

При цьому, не можливо залишити поза увагою той факт, що оспорювана інформація містить посилання на онлайн-енциклопедію «Вікіпедія» де, дійсно, має місце така ж інформація стосовно позивача, але позивач не вживає будь-яких заходів щодо її видалення чи зміни/редагування.

Отже, позивач не довів, та у суду відсутні безперечні дані, що оспорювана інформація була поширена відповідачем ОСОБА_2 . При цьому, відповідачами в такій справі мають бути автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен був установити.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що оспорювана інформація була викладена відповідачем і саме в такому вигляді, у якому її викладено в інтернет мережі та зазначено в позовній заяві даної справи. Рішення суду не може базуватися на припущеннях та ймовірних співпадіннях. З огляду наведеного, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

При зверненні з позовом ОСОБА_1 вказав відповідачем ОСОБА_2 , клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв.

Суд вважає, що позивач не довів належними та достовірними доказами, що оспорювана інформація була поширена відповідачем ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В силу положень ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-19, 23, 33, 34, 49, 136, 174-177, 184, 185, 352-355 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола