Справа № 703/6945/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Волосовського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степанківської сільської ради Черкаської області про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Степанківської сільської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів, із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Притясминське», розташовану в адміністративних межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0116024, виданого 06 грудня 1996 року зареєстрованого за № 141 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт в якому усе своє майно заповіла ОСОБА_3 .

Позивач зазначила, що станом на день складення ОСОБА_2 вказаного заповіту, вона носила прізвище « ОСОБА_4 », яке після реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 змінила на « ОСОБА_6 ».

Позивач вказує, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк із відповідною заявою до нотаріуса. Зазначила, що окрім неї спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

Таким чином позивач вважає, що оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула право власності на земельну частку (пай) КСП «Притясминське» в адміністративних межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів, відтак на момент її смерті це право фактично існувало та перейшло в порядку спадкування до позивача, однак не було належним чином переоформлено.

Позивач також вказує, що внаслідок проведення виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок, вказана земельна частка (пай), яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 трансформувалась у земельну ділянку площею 0,8129 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,4651 га та 0,3478 га, що мають кадастрові номери :02:000:0050 та :02:000:0528, вказане підтверджується технічною документацією. Водночас, за життя спадкодавця державний акт на ім`я ОСОБА_2 не виготовлявся та не видавався.

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину по заповіту на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевої О.А. № 1841/02-31 від 26 грудня 2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку з тим, у спадкоємця відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно.

За вказаних обставин позивач позбавлена можливості у встановленому законом позасудовому порядку оформити право власності на земельну ділянку, що залишилась після смерті ОСОБА_2 . Крім того, позивач зауважує, що вона не може оформити у спадщину право на земельну частку (пай), що належала померлій ОСОБА_2 , оскільки ця частка (пай) на даний час вже не існує у зв`язку з її перетворенням в інший об`єкт права власності - земельну ділянку.

На підставі наведеного, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на спадщину в порядку спадкування по заповіту.

Ухвалою судді від 02 січня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

31 січня 2025 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, вважає їх обгрунтованими.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просила підготовче судове засідання проводити без її участі. Водночас, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання також не з`явився, однак у поданому відзиві зазначив про відсутність заперечень проти задоволення позову та клопотав про розгляд справи без участі свого уповноваженого представника.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення по справі.

За ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

У відповідності з ч.1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 18 лютого 2004 року Голов`ятинською сільською радою Смілянського району Черкаської області (а.с.10).

Як вбачається з копії повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.2-7622/2-24 від 04 листопада 2024 року, наданого на запит адвоката Багмет Н.М., за інформацією наданою Відділом №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну часту (пай) на ім`я ОСОБА_2 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів серія ЧР №0116024, який зареєстровано 06 грудня 1996 року за № 141 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються громадянам із земель колективної власності КСП «Притясминське» в адміністративних межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Крім того, повідомлено, що взамін вищезгаданого сертифікату державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався і не виготовлявся, а також згідно Книг реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відділу № 4 станом на 01.01.2013 року не зареєстровано. (а.с.9).

Згідно довідки Степанківської сільської ради № 315 від 23 грудня 2024 року за померлою ОСОБА_2 числиться земельна ділянка загальною площею 0,82 га для ведення товарного сільськогосподарського господарства, розташована в адміністративних межах Голов`ятинської сільської ради під № 48 (а.с. 12).

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,8129 га, виготовленої інженером землевпорядником ОСОБА_7 на замовлення позивача, вбачається, що внаслідок проведення виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок, земельна частка (пай), яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 трансформувалась у земельну ділянку площею 0,8129 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,4651 га та 0,3478 га, що мають кадастрові номери :02:000:0050 та :02:000:0528 (а.с.15-19).

З письмових доказів наявних в матеріалах справи, вбачається що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула право власності на земельну частку (пай) із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Притясминське», розташовану в адміністративних межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів.

У статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається із заповіту від 05 січня 2004 року, посвідченого секретарем Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право на день смерті, заповіла ОСОБА_3 . На день смерті заповідача цей заповіт не змінено і не скасовано (а.с. 6).

Таким чином, спадкування вказаного належного ОСОБА_2 майна повинно відбуватися за заповітом.

Як передбачено ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як передбачено ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З листа завідувача Смілянської державної нотаріальної контори № 38/02-14 від 14 січня 2025 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до Смілянської державної нотаріальної контори 16 липня 2004 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3 , на підставі поданої заяви була заведена спадкова справа №669/2004. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Вказане також об`єктивно підтверджується матеріалами копії спадкової справи, наданої державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори на судовий запит, що надійшли до суду 14 лютого 2025 року за вх.№ 2730/25.

Матеріалами справи підтверджено факт зміни прізвища спадкоємця по заповіту на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 ». Так, згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Голов`ятинською сільською радою Смілянського району Черкаської області, 24 червня 2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , після державної реєстрації шлюбу наречена змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 » (а.с. 13).

Відтак з матеріалами справи підтверджується обставина, що позивач є спадкоємцем по заповіту та прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 у порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк.

Згідно довідки виконавчого комітету Голов`ятинської сільської ради від 24 березня 2005 року №224, ОСОБА_2 до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Степанківської сільської ради № 1 від 09 січня 2025 року вбачається, що згідно по господарської книги № 1 за 2001-2005 роки, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини за даною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований.

Згідно постанови державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1841/02-31 від 26 грудня 2024 року, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , нотаріусом зазначено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних підстав. Так, згідно підпункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5 (надалі - Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. У відповідності до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Під час перевірки заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину по заповіту встановлено, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні. На підставі викладеного, нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів, із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Притясминське», розташовану в адміністративних межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0116024, виданого 06 грудня 1996 року зареєстрованого за № 141 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно по заповіту після смерті ОСОБА_2 , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, їй відмовлено у його видачі, оскільки нею не надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно померлого.

Однак відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє права спадкоємця ОСОБА_1 оформити спадщину у нотаріуса після смерті ОСОБА_2 , відтак її звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно. При цьому суд зазначає, що оскільки спадкодавець за життя набула право саме на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів, із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Притясминське», розташовану в адміністративних межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області, відтак за позивачем слід визнати право на вказану земельну частку (пай).

Враховуючи визнання позову відповідачем та норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На стягненні із відповідача понесених судових витрат позивач не наполягала.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 334, 392,1217, 1218, 1223, 1225, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Степанківської сільської ради Черкаської області про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування по заповіту право на земельну частку (пай) розміром 1,98 умовних кадастрових гектарів, із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Притясминське», розташовану в адміністративних межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Степанківська сільська рада Черкаської області, адреса місцезнаходження: вул. Героїв України, буд. 124, с. Степанки, Черкаський район, Черкаська область,.

Головуючий: В. В. Волосовський