Справа №345/475/25
Провадження № 2/345/497/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

за участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_3 . Ще за життя спадкодавцем було складено заповіт, відповідно до умов якого своє майно вона заповіла позивачу та відповідачці ОСОБА_2 . Таким чином, спадкоємцями за заповітом після смерті матері стали позивач та відповідачка. Чоловік спадкодавця ОСОБА_4 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.11.2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Внаслідок чого приватним нотаріусом була заведена відповідна спадкова справа. 19.06.2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що позивачем, як спадкоємцем за заповітом, пропущено строк для прийняття спадщини, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України.

Позивач наголошує, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Вказує, що в нього були правомірні очікування на звернення в десятимісячний строк із заявою про прийняття спадщини в межах строку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». З врахуванням змін в законодавстві стосовно строку на прийняття спадщини (в тому числі зупинення перебігу цього строку), позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 28.11.2022 року, тобто, через 9,5 місяців, відповідно протягом 10 місяців, визначених вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року.

Позивач просить врахувати, що він не є юристом, фахівцем в галузі права,а є пересічною людиною, що не має обов`язку слідувати за змінами в законодавстві, а тому вважає, що вищевказана постанова Кабінету Міністрів України створювала обґрунтовану впевненість для всіх осіб, яких вона стосувалась і що не є обізнаними у тонкощах юриспруденції, у не пропуску ними такого строку і продовженні не більше, ніж на 4 місяці. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить суд його задоволити.

Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.7). На випадок своєї смерті ОСОБА_1 залишила заповіт, згідно якого своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно із ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Локатир М.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України (а.с. 17).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не був обізнаний з нормами спадкового законодавства, які регулюють питання терміну подання заяви про прийняття спадщини.

Так, 28.02.2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яка постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року № 719 редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28.02.2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше, ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 пункт 3 виключено із постанови від 28 лютого 2022 року № 164.

Враховуючи обставини цієї конкретної справи, а саме введення у країні воєнного стану, пов`язаного із військовою агресією російської федерації проти України, нечіткість норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини у період дії воєнного стану, обмеження протягом певного часу доступу до державних реєстрів, визнання відповідачем позову, суд вважає, що наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини на підставі частини третьої статті 1272 ЦК України.

Близькі за змістом висновки містяться в постановах Верховного Суду від 10 липня 2024 року в справі № 522/13476/23 (провадження № 61-7645св24), від 14 серпня 2024 року в справі № 537/3556/22 (провадження № 61-2839св24).

Також суд враховує, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності», як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть, якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися, як порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

За таких обставин, з огляду на недопущення позбавлення позивачем права власності на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1269, 1272 ЦК України, ст.ст. 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 14.02.2025 року.

Головуючий