Справа № 465/3101/21 Головуючий у 1 інстанції: Ванівського Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2117/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Cекретар Іванова О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 465/3101/21 за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Франківського районного суду м.Львова від 06 червня 2024 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,- про стягнення коштів

в с т а н о в и в:

28 квітня 2021 року Львівське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення коштів за послуги теплопостачання в розмірі 6830,79 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 та користується послугами з теплопостачання. Між ними встановились фактичні договірні відносини щодо надання послуг у сфері теплопостачання. Для здійснення оплати за надані послуги відповідачам відкрито особовий рахунок. Однак, станом на 01.11.2020 р. за період з 01.02.2019 по 01.11.2020 року у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 6544,84 грн., яка не погашена, що підтверджується розрахунками заборгованості за послуги з централізованого опалення. Франківським районним судом м.Львова 05.03.2021 р скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості.

Відтак, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 6830,79 грн. заборгованості, з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних витрат, а також суму судових витрат.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 06 червня 2024 року у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення коштів відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду оскаржило Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні обставинам справи.

Відповідачі проживають за адресою : АДРЕСА_2 , та відповідно користуються послугами з централізованого опалення, послуга з постачання гарячої води в позовних вимогах відсутня.

В будинку АДРЕСА_3 встановлено загальнобудинковий лічильник, крім того у квартирі відповідачів встановлено лічильник на опалення відповідно до якого проводились нарахування за послугу з централізованого опалення. Відтак, між відповідачами та позивачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме позивач надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувались, проводили оплату за послугу опалення.

Заперечують проти застосування строку позовної давності стосовно позовних вимог, оскільки позовна заява була подана до суду 28.04.2021 року, позовні вимоги за період з 01.02.2019 року по 01.11.2020 року, тому строк позовної давності не пропущено.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м.Львова від 06 червня 2024 року та задоволити позовні вимоги.

19 жовтня 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго».

Вважає, що розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування заборгованості, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо зняття помісячних показників загальнобудинкового лічильника обліку гарячого водопостачання та докази, які б стверджували про правильний разрахунок здійснених нарахувань позивачем.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, щозгідно договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідачам надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання відповідачу був відкритий особовий рахунок.

Згідно Акту про фактичне проживання від 15.09.2016 року №45 виданого ОСББ «24 Меридіан» з виходом на місце, було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 . Під час обстеження було встановлено, що в даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає ОСОБА_1 , 1956 року народження.

Згідно розрахунку за надану послугу централізованого теплопостачання у відповідачів перед позивачем станом на листопад 2020 року наявна заборгованість у розмірі 6 544,84 грн. Розрахунок заборгованості здійснювався за період з 01.07.2014 по 27.11.2020.

Згідно розрахунку позивача станом на 27.11.2020 сума інфляційних витрат, які підлягають стягненню з відповідачів становить 143, 21 грн., 3% річних становить 142,74 грн.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих підстав, що розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування заборгованості, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах, в матеріалах справи відсутні докази щодо зняття помісячних показників загального будинкового лічильника обліку гарячого водопостачання.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Положення про те, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються лише на умовах договору, містяться також в ст.ст. 19, 20, 21, 26, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання споживачем.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено та сторонами не оспорено та не спростовано, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , де і зареєстровані, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №2 від 28.03.2022, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго» (а.с. - 6).

З розрахунку поданого позивачем вбачається, що за спірною адресою за період з 01 лютого 2019 року по 01 листопада 2020 року утворилася заборгованість, яка становить 6544,84 (а.с. 4-5).

Згідно з ч.1,2 ст.32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за такі нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін /тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку/. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, які відповідачі зобов`язані оплатити.

Неналежне виконання відповідачами зобов`язань, свідчить про порушення права позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк.

Відповідачі, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надали належних та допустимих доказів відсутності у них заборгованості за послуги з централізованого опалення, не надали свого розрахунку заборгованості на спростування розрахунку, поданого позивачем.

Колегія суддів вважає, що розрахунок, наданий позивачем є належним та допустимим доказом, оскільки такий по суті фактично не оспорено, свого контррозрахунку стороною відповідачів не надано, клопотань про витребування доказів на його спростування в суді першої інстанції не заявлено.

Доказів, які б вказували, що нарахування здійснюється позивачем некоректно чи застосовується неправильний спосіб розподілу витрат на опалення та суперечить принципу розрахунку витрат теплової енергії, стороною відповідача суду не надано.

Відтак, встановивши, що між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте, оплату в повному обсязі не проводили, чим порушили ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, відповідачі зобов`язані сплатити заборгованість, яка складається із суми основного боргу в розмірі 6 544,84 грн., 3% річних в розмірі 143,21 грн. та інфляційних витрат в розмірі 142,74 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1п.3,4 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З наведених мотивів, рішення Франківського районного суду м.Львова від 06 червня 2024 року на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення коштів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 06 червня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01 лютого 2019 року по 01 листопада 2020 року в розмірі 6 544,84 грн., 3% річних в розмірі 142,71 грн. та інфляційні витрати в розмірі 143,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» сплачений судовий збір в розмірі 6 769 грн. в рівних частка з кожного по 2256,33 грн. ( за подання позовної заяви 2227 грн., за подання апеляційної скарги 4542 грн.).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк