Провадження № 2/686/612/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку, -

встановив:

23 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з означеним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_9 . За заповітом все майно, яке на лежало спадкодавцю було успадковано позивачкою. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 грудня 2010 року квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_1 .

В червні 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., яка веде спадкову справу після смерті її чоловіка ОСОБА_9 , щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на земельну ділянку в АДРЕСА_2 . Проте 27 червня 2024 року нотаріусом їй було надано письмову відмову у видачі свідоцтва за спадщину на частку в праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0080, оскільки земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності відповідачів без виділення часток.

Тому, просить визнати за нею право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0080 площею 490 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

28 серпня 2024 року відповідачка ОСОБА_7 подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала.

05 вересня 2024 року відповідачка ОСОБА_4 подала до суду відзив на позов ОСОБА_1 , у якому не заперечила проти визнання права спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за позивачкою.

05 вересня 2024 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду відзив на позов ОСОБА_1 , у якому не заперечила проти визнання права спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за позивачкою.

10 вересня 2024 року відповідач ОСОБА_5 подав до суду письмові пояснення щодо позову, в яких визнав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив розгляд справи проводити у його відсутності.

10 вересня 2024 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду письмові пояснення щодо позову, в яких визнав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив розгляд справи проводити у його відсутності.

31 жовтня 2024 року відповідачка ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнала в повному обсязі.

31 жовтня 2024 року відповідачка ОСОБА_8 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнала в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, її представник ОСОБА_10 подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, справу розглядати без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали до суду заяви/відзиви/пояснення про розгляд справи у їх відсутності та не заперечили проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що з 1999 року позивачка ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_9 проживали у квартирі АДРЕСА_1 . Квартира належала останньому за договором міни від 08 червня 1999 року.

Будинок по АДРЕСА_2 одноповерховий і складається із трьох квартир: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 . Кожна квартира зареєстрована, як окреме житлове приміщення (частка 1/1).

Вказаний будинок по АДРЕСА_2 розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:006:0080 площею 490 кв.м. Земельна ділянка має цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку. Відповідно до акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №305424 від 19 січня 2009 року, виданого відповідачці ОСОБА_2 іншими співвласниками земельної ділянки є відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та чоловік позивачки ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_11 . Належну йому частку у спадковому майні успадкувала його дружина ОСОБА_6 (1/3 частка), його дочка ОСОБА_12 (1/3 частки). ОСОБА_8 , яка є спадкоємцем 1/3 частики у спадковому майні свою частку не оформила, їй Свідоцтво на право власності не видавалось.

Отже земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0080 належить співвласникам на праві спільної сумісної власності де частка кожного співвласника не визначена.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер. За заповітом все майно, яке на лежало спадкодавцю було успадковано позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 грудня 2010 року квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_1 . А 17 червня 2017 року була проведена реєстрація квартири в ДРРПНМ.

В червні 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., яка веде спадкову справу після смерті ОСОБА_9 , щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0080.

Проте 27 червня 2024 року нотаріусом ОСОБА_1 було надано письмову відмову у видачі свідоцтва за спадщину на частку в праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0080, оскільки земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток.

Таким чином успадкувавши майно свого померлого чоловіка включно із квартирою АДРЕСА_1 , позивачка отримала відмову в успадкуванні права власності на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку, на якій розташована успадкована нею квартира.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з зазначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 не має змоги оформити право власності на частку в земельній ділянці, як на спадкове майно за заповітом, оскільки отримала відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва. Ця обставина перешкоджає позивачці як спадкоємцю у оформленні спадкових прав та унеможливлює реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав.

Отже, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 490 кв.м., кадастровий номер :01:006:0080.

На підставі наведеного на керуючись ст.ст. 321, 328, 1216, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 ) право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0080 площею 490 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 10 лютого 2025 року.

Суддя: О.М. Палінчак