Справа № 453/1306/24
№ провадження 2-о/453/37/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Брона А.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, за участю заінтересованих осіб - Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області та ОСОБА_2 .

Просить суд встановити факт утримання ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дітей віком до 18-ти років, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На обґрунтування заяви зазначає про те, що 19.05.2016 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, за час перебування у якому в них ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_4 , та ІНФОРМАЦІЯ_6 донька ОСОБА_5 . Його дружина, під час перебування у попередньому шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народила сина ОСОБА_3 . Згідно рішення Сколівського районного суду Львівської області від 15.07.2010 року ОСОБА_6 було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Заявник вказує, що з моменту перебування у шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , окрім своїх дітей, до цього часу виховує, утримує та піклується про здоров`я та всебічний розвиток сина ОСОБА_3 , оскільки працює на посаді монтажника у ФОП ОСОБА_7 та має можливість надавати матеріальну допомогу. Абзацом 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 3543-ХІІ від 21.10.1993, передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема жінки та чоловіки, на утримання яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Таким чином, на думку заявника, визначальним фактом є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 07.08.2024 року було відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17.12.2024, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_8 задоволено.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 15 ЦК України, визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено ч.1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітніх дітей, а саме двоє дітей від шлюбу з ОСОБА_2 , та дитини дружини від попереднього шлюбу. У поданій заяві зазначає, що від встановлення даного факту залежить виникнення у нього прав та обов`язків, які передбачені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 зробила висновок про те, що у справах про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні (утриманні) дитини та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманні дитини, тому такий спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залучення органу опіки та піклування (ч.ч.4,5 ст. 19 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник пов`язує встановлення факту з подальшим отриманням права на відстрочку від мобілізації до ЗСУ, тобто встановлення факту пов`язане з подальшим виникненням права, яке оспорюється.

Як визначено частиною 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір про право, а тому заява не підлягає розгляду в окремому провадженні, а заявнику слід звернутися до суду в порядку позовного провадження згідно з нормами ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 13, 186, 315, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя