Провадження №22-ц/812/347/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №481/1040/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення, яке постановив Новобузький районний суд Миколаївської області під головуванням судді Уманської Ольги Вікторівни у приміщенні цього суду 16 грудня 2024 року, повний текст якого складений 23 грудня 2024 року, за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

У червні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 21 листопада 2022 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі до 200000 грн. Для користування кредитним рахунком ОСОБА_1 отримала картку НОМЕР_1 , а згодом - картку номер НОМЕР_2 , тип «Універсальна». Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом внесення грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, але таких зобов`язань не дотрималась, не надала своєчасно Банку коштів, достатніх для погашення заборгованості, що відображено у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Станом на 25 лютого 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 42665 грн 72 коп., з яких 34153 грн 60 коп. - заборгованість за кредитом, 8512 грн. 12 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки 42665 грн 72 коп. заборгованості за кредитом, а також понесені ним судові витрати.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки - адвокат Петровський Л.А. просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та зазначив, що ОСОБА_1 не згодна з викладеними вимогами позивача, оскільки з карткових рахунків, належних ОСОБА_1 , за невідомих їй обставин були списані кредитні кошти. Відповідачка у встановлений законом термін повідомила позивача про викрадення грошових коштів з рахунку, натомість позивачем не було вжито відповідних заходів та не прийнято до уваги незаконність такого списання. ОСОБА_1 звернулася в поліцію, про що за її зверненням до ЄРДР були внесені відомості за №0000942 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України. Таким чином відповідачка виконала загальний алгоритм дій після виявлення несанкціонованого списання грошових коштів з рахунку, а саме - заблокувала картку, звернулася до служби підтримки банківської установи, звернулася з письмовою вимогою до банку про надання інформації щодо події, звернулася до правоохоронного органу із заявою про відкриття кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння грошовими коштами. ОСОБА_1 не вчинялися будь-які дії, які спровокували настання негативних наслідків у вигляді крадіжки кредитних коштів з її рахунку, а тому відсутні підстави для висновку про її вину як підставу цивільно-правової відповідальності. Крім того представник відповідачки посилається на відсутність погоджених умов кредитного договору, оскільки останньою підписано лише заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено.

Рішення суду мотивував тим, що позивач не підтвердив належними і допустимими доказами обставини, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 як користувач платіжної картки своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за платіжною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню номеру платіжної карти, CVV коду та терміну дії чи іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. Всі доводи Банку ґрунтуються виключно на припущеннях та спростовуються наданими суду ОСОБА_1 доказами, в тому числі й копіями з матеріалів кримінального провадження, відкритого за фактом викрадення коштів з її рахунку.

Суд дійшов висновку про наявність факту порушення прав ОСОБА_1 , яка не мала наміру та волевиявлення на здійснення 29 травня 2023 року будь-яких банківських операцій за своїм банківським рахунком, отримання кредитних коштів та їх використання, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла розголошенню особистих даних, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, третіх осіб на вчинення таких дій не уповноважувала, після виявлення списання коштів з її рахунку відразу звернувся із заявою до поліції та повідомила Банк.

Суд відмовив в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, пославшись на те, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що заборгованість за договором про надання банківських послуг №б/н від 21 листопада 2022 року виникла внаслідок несанкціонованого зняття 29 травня 2023 року з картки відповідачки коштів у загальній сумі 34153 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, суд неповно з`ясував обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають нормам матеріального та процесуального права, й просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Банк надав суду належні і допустимі докази того, що без особистого введення відповідачкою даних кредитної карти НОМЕР_1, логіну та паролю до Приват-24, або передачі нею цих даних, стороння особа позбавлена можливості здійснити вищезазначені спірні транзакції. Проте, ці докази не були належним чином дослідженні судом першої інстанції, не надано правової оцінки тим фактам, що спірні транзакції здійснені із коректним введенням даних карти НОМЕР_1, а також коректного входу до Системи Приват-24. В основу рішення покладені лише завіряння відповідачки, що вона транзакції не здійснювала, дані по картам третім особам не передавала. Так, за результатами службової перевірки від 10 вересня 2024 року встановлено, що всі транзакції проведено в інтернеті на сторонніх сайтах з правильним ручним вводом інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції по карті ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , а саме: індивідуального номеру картки (унікальна комбінація з 16 цифр); строку дії картки; коду безпеки картки (CVV-коду, 3 цифри на зворотній стороні карти, для здійснення операцій в мережі інтернет; коду для інтернет-платежів 3-D Secure (код підтвердження операцій в інтернеті прийшов в програмі Приват24 Відповідача). Вся інформація передається у зашифрованому вигляді і не може бути перехоплена внаслідок кібератаки. Вказані дії по введенню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 29 травня 2023 року, можливо було здійснити лише власнику картки за допомогою використання фінансового телефону для входу в електронний кабінет відповідача Приват24. Тому Банк наголошує, що 29 травня 2023 року відбулось проведення трьох оплат (транзакцій), ініційованих відповідачем на загальну суму 34153 грн. Доказів зворотного відповідачкою не надано. Здійсненню спірних операцій передував вхід у 00:10 до системи Приват24 ОСОБА_1 , який було виконано з правильним введенням паролю до системи Приват24 під авторизацією відповідача. При вході до Приват24 та здійсненні спірних переказів відповідачка не міняла ані логін, ані пароль, тобто, якщо не вона здійснювала ці транзакції, то вона передала особисті дані третім особам і саме тому було можливо здійснити спірні транзакції. Крім того, відповідачка не надала належних доказів стосовно того, що 29 травня 2023 року нею не були передані третім особам особисті дані, а саме номер картки, термін її дії, CVV2 код та інше, а також відсутній доказ, що не вона особисто здійснила переказ коштів зі своєї картки. Позивач просить суд апеляційної інстанції звернути уваги на правові висновки, викладені у постанові від 25 січня 2023 року (справа № 235/2054/21, провадження № 61-1725св22) про те, що ризик збитків від здійснення всіх операцій по картці та відповідальність за них несе повністю відповідач. Також, Банк вказує, що суд першої інстанції не зазначив, на підставі чого Банк повинен був відмовити клієнту у здійснені даних переказів, адже вони здійснені із уведенням коректної особистої інформації і чому саме Банк повинен нести за них відповідальність. До того ж, пункту 2 статті 45 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що після списання коштів з рахунку платника або настання дати валютування платіжної інструкції для ініціатора настає момент безвідкличності платіжної інструкції. На момент звернення відповідачки до Банку, кошти з її рахунку були списані, а тому настав момент безвідкличності платіжної інструкції. Отже, враховуючи, що повідомлення від відповідача до Банку надійшло лише через три дні після проведення платежів, тому саме відповідачка несе відповідальність за зняття коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки адвокат Петровський Л.А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Справа з урахуванням ціни позову та положень частини 1 статті 369 ЦПК України розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням закону рішення суду не відповідає.

Як встановив суд першої інстанції та відповідно до матеріалів справи, 21 листопада 2022 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до позивача та підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір), в якій погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн. (п.1.2. Договору); тип кредитної карти: картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 17-39) відповідачка підписала власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, що затверджена постановою Національного Банку України від 13 грудня 2019 року № 151.

На підставі укладеного Договору відповідачка отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 (строк дії - 03/24, тип - «Універсальна»), згодом додатково отримала кредитну картку номер НОМЕР_2 (строк дії - 09/27, тип - Картка «Універсальна»), що підтверджується випискою по рахунку та довідкою про видані картки (а.с. 40, 49).

Відповідачка користувалася кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняла операції, тому згідно із Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою Національного Банку України №164 від 29 липня 2022 року (далі - Положення № 164) вона є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.

Відповідно до долученої до позовної заяви довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , з 08 травня 2023 року останній встановлено кредитний ліміт в розмірі 36000,00 грн., в подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався: з 29 травня 2023 року встановлений в розмірі 40000,00 грн; 07 серпня 2023 року його розмір зменшено до 36668,80 грн; 08 вересня 2023 року кредитний ліміт встановлено на рівні 0,00 грн. (а.с. 44).

Згідно розрахунку від 21 листопада 2022 року заборгованість за договором №б/н ОСОБА_1 станом на 25 лютого 2024 року становить 42665,72 грн., з яких: 34153,60 грн заборгованість за кредитом, 8512,12 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 42-43).

З виписки за договором № б/н за період 21 листопада 2022 року - 27 лютого 2024 року та витягу з програмного комплексу банку (а.с. 49, 152-153) вбачається, що 29 травня 2023 року о 00.13 год., 00.37 год. та 14.44 год здійснено три транзакції з картки на суми, відповідно, 22063,60 грн., 5257,20 грн. та 6832,80 грн., загальна сума складає 34153,60 грн.

Відповідачка, заперечуючи проти позову, стверджувала, що не здійснювала сама і не доручала іншим особам здійснення 29 травня 2023 року транзакцій з переводу кредитних коштів на інші рахунки.

Суд першої інстанції, відмовляючи Банку у позові про стягнення заборгованості, виходив з того, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підтвердило належними і допустимими доказами, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за платіжною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню номеру платіжної карти, CVV коду та терміну дії чи іншої інформації, що дало змогу ініціювати платіжні операції..

Із зазначеними висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).

У справі, яка переглядається, Банк наполягав на тому, що ознайомившись із умовами кредитування, що підтверджує підписання позичальником паспорта споживчого кредиту, свідчить про дотримання письмової форми договору про споживче кредитування.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 (провадження № 61-684св18), вказано, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі)».

У справі, яка переглядається, у заяві позичальника від 21 листопада 2022 року сторони узгодили розмір кредитного ліміту, процентну ставку по кредитному ліміту на момент підписання договору в розмірі 51,9 % річних для карт «Універсальна» та 51,76% річних для карт «Універсальної GOLD» за умови використання коштів за межами пільгового періоду, умови та строки сплати процентів за повернення заборгованості, відповідальність за несвоєчасне виконання позичальником зобов`язань.

Таким чином ОСОБА_1 , підписавши 21 листопада 2022 року заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, пройшовши ідентифікацію клієнта, уклала з позивачем договір про надання банківських послуг, який за своїм змістом має домовленості щодо істотних умов, притаманних, зокрема, кредитному договору, та є договором-приєднання, що підтвердила своїм підписом на заяві. Факт укладання цього договору та отримання кредитних коштів на картковий рахунок відповідачка не спростовує, але заперечує факт їх використання.

Також з матеріалів справи вбачається, що проведеною 08 липня 2024 року Банком службової перевіркою за фактом звернення ОСОБА_1 від 02 червня 2023 року із заявою про несанкціоноване зняття коштів (а.с. 151-153), встановлено, що станом на 29 травня 2022 року ОСОБА_1 мала зареєстрований в АТ КБ «ПРИВТБАНК» фінансовий номер телефону: НОМЕР_3 . 29 травня 2023 року згідно руху коштів по картці відповідачки «Універсальної GOLD» № НОМЕР_1 виконано три транзакції на загальну суму 34153 грн., а саме: 1) 00:13 - 21215 грн. через віртуальний термінал E0127452, власник EasyPay; 2) 00:37 - 5055 грн. через віртуальний термінал E0127452, власник EasyPay; 3) 14:44 - 6570 грн. через віртуальний термінал E5522744, власник PortMone.

02 червня 2023 року, тобто через три дні після платіжних операцій, за даним фактом ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за телефоном клієнтської підтримки 3700. Записи вказаної розмови були долучені представником позивача до справи та досліджені судами першої та апеляційної інстанцій. Так, ОСОБА_1 повідомила, що 29 травня 2023 року їй надходили підозрілі СМС на телефон, але вона їх видалила, до банку не зверталася, а згодом виявила на своїй кредитній карті НОМЕР_1 платежі (перекази), які вона не вчиняла, на суму 34153 грн. На підставі вказаного повідомлення Банк заблокував картку відповідачки та рекомендував їй звернутися із заявою до правоохоронних органів.

За вказаним фактом за заявою ОСОБА_1 від 02 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2023 року внесені відомості за №0000942 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Згідно відповіді Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області від 21 листопада 2024 року на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000942 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, триває.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 11 вересня 2023 року повідомив на звернення ОСОБА_1 про неможливість повернення коштів за проведеними переказами та рекомендував звернутися за допомогою до правоохоронних органів (а.с. 104).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що держатель платіжного інструменту - фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом. Платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього. Помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки. Платіжна система - система для виконання платіжних операцій із формальними та стандартизованими домовленостями і загальними правилами щодо процесингу, клірингу та/або виконання розрахунків між учасниками платіжної системи. Платник - особа, з рахунку якої ініціюється платіжна операція на підставі платіжної інструкції або яка ініціює платіжну операцію шляхом подання/формування платіжної інструкції разом з відповідною сумою готівкових коштів. Неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно). Отримувач - особа, з рахунку якої ініціюється платіжна операція на підставі платіжної інструкції або яка ініціює платіжну операцію шляхом подання/формування платіжної інструкції разом з відповідною сумою готівкових коштів. Неналежний отримувач - неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі.

Згідно зі пунктами 2, 3, 4, 5 частиною 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Частинами 1-4, 8, 16, 20 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків зобов`язаний на запит користувача, якого він обслуговує, невідкладно вжити заходів для отримання всієї наявної у надавача платіжних послуг інформації про платіжну операцію та надати її користувачу без стягнення плати.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання: 1) помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача; 2) помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника; 3) платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг.

Надавач платіжних послуг повинен сприяти платнику в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією шляхом надання доступної йому інформації про таку операцію, у тому числі отриманої на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за дії або бездіяльність своїх працівників, залучених комерційних агентів та надавачів платіжних послуг - посередників, у тому числі за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій та/або за заподіяну шкоду.

Відповідно до частин 4, 5 статті 87 Закону України «Про платіжні послуги» платник зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за такою операцією.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Згідно з пунктами 137, 140, 141 розділу VIІ Положення № 164 платіжний інструмент має відповідати вимогам емітента щодо захисту інформації, установленим з урахуванням вимог нормативно-правових актів Національного банку. Платіжний інструмент, що використовується для здійснення платіжних та/або інших операцій у платіжній системі, має також відповідати вимогам відповідної платіжної системи щодо захисту інформації.

Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення). Емітент під час видачі платіжного інструменту зобов`язаний поінформувати держателя про можливість або неможливість зміни ПІНу. Перша зміна ПІНу здійснюється безкоштовно (у разі можливості зміни ПІНу).

Відповідно до пункту 138 розділу VIІ Положення № 164 емітент зобов`язаний: 1) забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення); 2) зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору; 3) забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення; 4) забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту; 5) повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту; 6) реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення.

В силу пункту 143 розділу VIІ Положення № 164 надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Згідно з пунктами 146, 147 розділу VIІ Положення 164 власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків.

Пунктом 150 розділу VIІ Положення 164 визначено, що емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту, а також про вилучення платіжного інструменту за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне його використання та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності користувача виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини щодо моменту повідомлення користувачем емітенту про втрату платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації, щодо проведення/непроведення автентифікації платіжного інструменту і його держателя, а також обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У ході розгляду справи відповідачка стверджувала про те, що вона не реєструвалась в системі «Приват24», фінансовий номер мобільного телефону, банківські картки не втрачала та нікому не передавала, не вчиняла будь-яких інших дій, які б могли призвести до списання грошових коштів з її рахунків.

Натомість матеріали службової перевірки від 10 вересня 2024 ZAKL-2024/1-7626580 підтверджують, що 29 травня 2023 року проведено спірні операції з перерахування коштів з рахунку відповідачки після правильного вводу інформації про карту № НОМЕР_1 , в тому числі правильне введення коду 3Dsecure, правильне введення коду безпеки картки (CVV-коду, 3 цифри на зворотній стороні карти), правильного вводу номеру картки (унікальна комбінація з 16 цифр). Тобто аналіз проведених транзакцій через Адмінку PanLike підтверджує, що всі транзакції проведено з ручним вводом номеру картки, введенням cvv-коду та коду для інтернет платежів - 3D Secure, NFC pay-N. Технологія 3D Secure - двофакторна автентифікація держателя картки, тобто в процесі оплати онлайн до раніше необхідної інформації додавався додатковий запит на підтвердження використання карти. Держателю карти потрібно було ввести код підтвердження, який банк надсилає у вигляді смс-повідомлення на номер телефону, вказаний під час реєстрації картки.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що всі оспорювані фінансові операції з грошовими коштами ОСОБА_1 на рахунках Банку здійснено з допомогою системи інтернет-банкінгу «Приват24».

Перед здійсненням спірних операцій а саме у 00:10 29 травня 2023 року зафіксовано вхід у систему Приват24 ОСОБА_1 . Вхід до Системи Приват 24 передбачає перевірку інформації клієнта, необхідної для здійснення платіжних операцій: введення паролю та підтвердження платіжних операцій через фінансовий телефон. В Системі Приват 24 клієнта зберігається інформація, яка дає змогу ініціювати платіжні операції по його карті: - індивідуальний номер картки (унікальна комбінація з 16 цифр); - строку дії картки; - коду безпеки картки (CVV-коду, 3 цифри на зворотній стороні карти, для здійснення операцій в мережі інтернет. Згідно даних Адмінки ПР24логін та пароль пр24 не змінювався під час несанкціонованих платежів.

Система Приват 24 відповідно до пункту 62 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» є платіжним застосунком - програмним забезпеченням, що дає змогу користувачу ініціювати платіжну операцію з рахунку платника (у тому числі за допомогою платіжних інструментів) та/або здійснювати інші операції, передбачені договором з надавачем платіжних послуг.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Умови і правила), система «Приват 24», у тому числі мобільна версія, це система призначена для управління банківськими рахунками Клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет.

Всі операції у цій системі здійснюються на підставі платіжних інструкцій, наданих Клієнтом через систему (підпункт 2.3.1.2.2 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.3.1.2.3 Умов і правил правила користування системою «Приват24», викладені на сторінці Банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/udalenniy-banking/privat24.

Також ці правила викладені за адресою: https://privat24business.pp.ua/privat24-reyestraciya-novogo-koristuvacha/.

Відповідно до вказаних правил реєстрацію у системі «Приват 24» можна здійснити декількома способами, зокрема дистанційно (через мережу інтернет) або через банкомат.

Так, відповідно до Правил користування системою «Приват 24» для реєстрації нового користувача в системі «Приват24» через мережу інтернет необхідно здійснити наступні дії: перейти за посиланням https://www.privat24.ua/; у правому верхньому куті вебсторінки натиснути кнопку «Вхід»; далі в спеціальну форму ввести номер мобільного телефону; підтвердити, що це діючий мобільний номер за допомогою введення у відповідне поле цифр з SMS-повідомлення або шляхом прийняття дзвінка Банку); обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати та зазначити у відповідному полі пароль входу в систему, повторити його та вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail), натиснути кнопку «Далі». Після цього процес реєстрації в системі «Приват24» через мережу Інтернет можна вважати завершеним.

Альтернативним способом реєстрації в системі «Приват24» є реєстрація через банкомат АТ КБ «ПриватБанк». Для такого способу реєстрації потрібно: вставити діючу картку ПриватБанку в картоприймач і ввести на клавіатурному блоці PIN-код; перейти в меню «Банківські послуги»; натиснути кнопку «Інтренет-банк Приват24»; перейти в «Реєстрація в Приват24/зміна пароля»; ввести номер свого фінансового мобільного телефону; у відповідне вікно ввести одноразовий пароль з SMS-повідомлення, що прийшло на мобільний телефон, натиснути кнопку «Далі». Після чого на екрані банкомата з`явиться повідомлення про успішно завершену операцію. Обов`язково варто дочекатися чека, в якому, крім логіна входу в систему (номер мобільного, який був зазначений при реєстрації), буде вказано згенерований автоматично пароль, який рекомендується змінити при першому сеансі роботи з системою «Приват24».

Ще одним способом реєстрації в системі є мобільний додаток Приват24. Для реєстрації таким способом необхідний смартфон або планшет, що працює на базі операційних систем Android або iOS. На вказаний пристрій необхідно завантажити мобільний додаток Приват24 з «Play Маркет» або «App Store»; після встановлення додатку у полі «Вхід/Реєстрація ввести номер мобільного телефону, який буде використовуватися для входу в систему; натиснути кнопку «Продовжити»; підтвердити операцію через прийняття виклику або через введення одноразового пароля з SMS-повідомлення; обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати і ввести пароль, повторити пароль і вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail); погодитися з Умовами і правилами надання банківських послуг, натиснувши відповідну позначку. З цього моменту реєстрація у додатку закінчена.

Системний аналіз наведених алгоритмів реєстрації свідчить про те, що особі, яка бажає зареєструватись у системі «Приват24» та здійснювати управління рахунками з її допомогою, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншої особистої інформації клієнта Банку, а саме: номера хоч б однієї з банківських карток клієнта «Приват24», прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта.

У разі відсутності в особи всього обсягу вказаної інформації для ідентифікації Банк має право відмовити у її реєстрації в системі «Приват 24» або обмежить його можливість по управлінню рахунками в системі (підпункт 2.3.1.2.4 Умов і правил).

Слід також звернути увагу на те, що відповідно до пункту 1.1.1.71 Умов і правил фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується Клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Системі «Приват24» (у разі зміни логіна користувача).

Згідно з пунктом 1.1.2.1.10 Умов і правил для уникнення неправомірних операцій з рахунками Клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати Клієнтом Фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із Фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку.

Тобто фінансовий номер телефону клієнта є важливою складовою отримання якісних банківських послуг у АТ «ПриватБанк» та безпеки клієнта.

Розглядаючи цю справу, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не дав оцінки доводам позивача про те, що без розголошення з боку відповідачки номера банківських карток, ПІН-кодів банківських карток, наявності фінансового телефону клієнта, стороння особа не змогла б ні зайти до системи «Приват24», ні зняти чи переказати кошти з рахунку клієнта, а також доказам, що містять інформацію про дату, час та спосіб авторизації у системі «Приват24» та відомості, введенні особою, яка здійснила авторизацію, а також про наступне.

ОСОБА_1 звернулася до позивача з приводу спірних операції з перерахунку коштів, що відбулися протягом доби 29 травня 2023 року, лише 02 червня 2023 року. При цьому повідомила про те, що напередодні цих операцій отримувала на свій номер телефону «підозрілі» СМС-повідомлення, які видалила, але до Банку не звернулася. Така поведінка суперечить вимогам частини 20 статті 38, частини 4 статті 87 Закону України «Про платіжні послуги», пункту 137 розділу VIІ Положення № 164 щодо обов`язку клієнта негайно повідомити емітента про втрату платіжного інструмента або особистих даних, про підозрілі операції з рахунками.

Колегія суддів дійшла висновку, що аналіз встановлених судами фактичних обставин справи, положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що 29 травня 2023 року транзакції по картці відповідачки «Універсальної GOLD» НОМЕР_1 на загальну суму 34153 грн. виконані належним чином, оскільки проведені автентифікації платіжного засобу та його користувача як клієнта « ОСОБА_1 », оскільки надана ініціатором платежів інформація була достатньою для цього, тоді як бездіяльність відповідачки щодо неповідомлення Банку про підозрілі СМС-повідомлення та зволікання зі зверненням до позивача щодо перерахунку кредитних коштів перешкодили позивачу вчасно зупинити перерахунки коштів у разі їх непогодження клієнтом.

Наведе, на думку апеляційного суду, з урахуванням положень статті 86 Закону України «Про платіжні послуги», пунктів 140, 146, 147 розділу VIІ Положення 164 виключають покладання на позивача як на надавача платіжних послуг відповідальність за проведення операцій з переказу коштів з рахунку відповідачки 29 травня 2023 року.

Суд першої інстанції на вказане уваги також не звернув, не врахував та зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості.

Так, відповідно до статей 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами підтверджені факти укладання кредитного договору між сторонами у передбаченій законом формі, виконання позивачем умов договору щодо надання позичальнику - відповідачці кредитних коштів у користування та невиконання останньою зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами, що є підставою стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором на користь позивача.

Щодо заперечень відповідачкою у суді першої інстанції погоджених умов кредитного договору, оскільки останньою підписано лише анкета-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка не містить, зокрема положень щодо встановлення процентів за користування кредитними коштами та встановлення відповідальності у вигляду неустойки (пені, штрафів), то апеляційний суд виходить з того, що заява про приєднання від 22 листопада 2022 року містить умови щодо кредитного ліміту, строку кредитування, розміру та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, порядку та умов повернення кредитних коштів, тобто усі суттєві умови, які притаманні саме кредитному договору. Заперечень щодо проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачка не наводить, тому колегія суддів з ним погоджується.

За такого апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у позові та аргументами відзиву на апеляційну скаргу про їх обґрунтованість та приймає доводи апеляційної скарги.

Враховуючи що судом ухвалено рішення про відмову у позові внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та процесуального закону, в силу положень пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом постановлене нове рішення про задоволення позову, слід провести розподіл судових витрат, стягнувши їх з відповідачки.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору, при поданні апеляційної скарги - 3633 грн., 60 коп., а всього - 6056 грн., які підлягають поверненню позивачу.

Керуючись статтями 367,368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», , 42665 грн. 72 коп. заборгованості за договором про надання банківських послуг від 21 листопада 2022 року, з яких 34153 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 8512 грн. 12 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, та 6056 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повна постанова складена 18 лютого 2025 року