справа №176/3545/24
провадження №2/176/308/25
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Гусейнова К.А., розглянувши у м. Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №42421, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 26.11.2021 року та стягнути з відповідача судові витрати, а також витрати на правову допомогу у розмірі 3700 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 19.11.2024 року позивачу стало відомо через додаток «ДІЯ» про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук О.В. було відкрито виконавче провадження №67932066 від 19.11.2024 року та ухвалено постанову про арешт коштів боржника. Постанова приватного виконавця видана на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., зареєстрованого в реєстрі за №42421 від 26.11.2021 року.

Позивач вважає дії відповідача незаконними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства України.

Позивач стверджує, що на день складення виконавчого напису він не мав боргових зобов`язань перед відповідачем. Боргові зобов`язання не є підтвердженими, строки давності щодо стягнення боргу скінчились.

Також позивач зазначає, що приватним виконавцем в незаконний спосіб було відкрито виконавче провадження, оскільки заява про примусове виконання рішення подана не за місцем проживання та реєстрації позивача, що також порушує права позивача в частині бути повідомленим належним чином про обставини виникнення боргу та здійснення виконавчих дій.

Позивач стверджує, що не отримував жодного процесуального документу (претензія, вимога, повідомлення та інше) щодо інформування його про наявний борг та про вчинення виконавчих дій щодо нього.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обгрутнованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2024 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, подана до подачі позову, була задоволена. Зупинено стягнення за виконавчим провадженням ВП №67932066 від 16.12.2021 року, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорюк Лесею Вікторівною на підставі виконавчого напису №42421, виданого 26 листопада 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимирови Олександровичем.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Відповідачу АТ «ПУМБ» відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, які були отримані відповідачем згідно поштового повідомлення 10.01.2025 року. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін від представника відповідача не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав.

20.12.2024 року від відповідача АТ «ПУМБ» на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог (в порядку ст.206 ЦПК України), в якій вони просять суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «ПУМБ» в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з АТ «ПУМБ» 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Третій особі - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., відповідно до вимог ЦПК України, направлялись копія позовної заяви та додатки до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву. Пояснень від третьої особи не надійшло.

Третій особі - приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву. Пояснень від третьої особи не надійшло.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №42421 про стягнення з ОСОБА_1 , який є Боржником за Кредитним договором №901 від 05.08.2020 року, укладеним з АТ «ПУМБ». Строк платежу за Кредитним договором №901 від 05.08.2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2021 року по 20.10.2021 року. Сума заборгованості складає 11533,15 грн, у тому числі: 2202,19 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2853,12 грн прострочена заборгованість за процентами; 6138,66 грн строкова заборгованість за сумою кредиту; 339,18 грн строкова заборгованість за процентами. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 250 грн згідно ст.31 ЗУ «Про нотаріат». Загальна сума, що підлягає стягненню 11783,15 грн (а.с.28).

Постановою ВП №67932066 приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 16.12.2021 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №42421, виданого 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 11783,15 грн (а.с.24-25).

Постановою ВП №67932066 приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 19.11.2024 року було накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 при примусовому виконанні виконавчого напису №42421 від 26.11.2021 року (а.с.26-27).

Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік)

Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, окрім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у постанові приватного виконавця, а також не встановлено факт отримання позивачем повідомлення - вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Окрім того, у постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 зазначається, що згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.»

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості .

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду у справі №826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1,2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Заява про визнання позовних вимог підписана представником АТ «ПУМБ» Бойченком Д.М. В матеріалах справи міститься Довіреність від 28.02.2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 має право визнавати позови повністю або частково.

Суд приймає до уваги заяву про визнання позовних вимог АТ «ПУМБ», оскільки представник відповідної сторони не обмежений у повноваженнях на вчинення відповідних дій.

За обставин, викладених вище та враховуючи те, що відповідачем була подана заява про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку, що виконавчий напис №42421 від 26 листопада 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 11783,15 грн на користь АТ «ПУМБ», має бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 605,6 гривень (1211,2 грн х 50 % = 605,6 грн) за позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також 302,8 гривні (605,6 грн х 50% = 302,8 грн) за подачу заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги судом було задоволено, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 605,6 гривень (1211,2 гривень х 50 % = 605,6 гривень) та у розмірі 302,8 гривні (605,6 грн х 50% = 302,8 грн), оскільки 50 % сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3700,00 грн, суд зазначає наступне.

За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.12.2024 року; Додаткову угоду №1 до договору надання правової (правничої) допомоги від 09.12.2024 року; ордер №б/н від 02.12.2024 року на надання правничої допомоги; квитанцію до платіжної інструкції №71658632 від 16.12.2024 року (а.с.15-28).

Згідно з Додатковою угодою №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 09.12.2024 року адвокат Левченко І.А. надала ОСОБА_1 наступні адвокатські послуги: заява про забезпечення позову (1000 грн); позовна заява (2500 грн); аналіз та зібрання документів та консультація (200 грн).

Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3700 грн, суд приймає до уваги викладене нижче.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тому суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, крім того, відповідач визнав позов, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 1850,00 грн витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги Закону України «Про нотаріат», постанову Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, керуючись ст.ст. 4,12,13,76-80,81,211, 247, 258-259,263-265,268,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис №42421, виданий 26 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 11783,15 грн на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», таким, що не підлягає виконанню.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000 м.Дніпро, вул.Челюскіна, 1) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок за квитанцією № 71658903 від 16 грудня 2024 року в АБ «Укргазбанк» та сплачений судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 302 гривні 80 копійок за квитанцією №71397905 від 20 листопада 2024 року в АБ «Укргазбанк».

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (, юридична адреса: м.Київ, вул.Андріївська, буд.4) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок за позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також 302 гривні 80 копійок за подачу заяви про забезпечення позову та 1850 гривень витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ