Справа № 530/701/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
14.02.2025 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого -судді Должко С.Р., секретаря Сахно З.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Христич Оксани Сергіївни та заяву представника відповідача приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. адвоката Панченко О.О. про ухвалення додаткового рішення про покладення на позивача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 133,137,141,452 ЦПК України по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області, ОСОБА_3 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Левченка Григорія, 6, Полтавської області; ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_5 , місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 41, Полтавської області; державне підприємство "Сетам", місце знаходження: м.Київ, вул.Стрілецька, 4-6 про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно придбане на електронному аукціоні через систему "Сетам", -
В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області, ОСОБА_3 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Левченка Григорія, 6, Полтавської області; ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_5 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 41, Полтавської області; державне підприємство "Сетам", місце знаходження: м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6 про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно придбане на електронному аукціоні через систему "Сетам".
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10.02.2025 року по позовних вимогах ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області, ОСОБА_3 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Левченка Григорія, 6, Полтавської області; ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_5 , місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 41, Полтавської області; державне підприємство "Сетам", місце знаходження: м.Київ, вул.Стрілецька, 4-6 про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно придбане на електронному аукціоні через систему "Сетам" відмовлено в повному обсязі.

13.02.2025 року представником відповідача приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. адвокатом Панченко О.О. подано заяву про покладення на ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 133,137,141, 452 ЦПК України.

13.02.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Христич О.С. подано заяву про покладення на ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 133,137,141, 452 ЦПК України.

Із заяв вбачається, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області по справі № 530/701/24 від 10.02.2025 року по позовних вимогах ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області, Гречин Наталії Володимирівни, місце знаходження: м.Полтава, вул.Левченка Григорія, 6, Полтавської області; ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_5 , місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 41, Полтавської області; державне підприємство "Сетам", місце знаходження: м.Київ, вул.Стрілецька, 4-6 про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно придбане на електронному аукціоні через систему "Сетам" відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична иідготовка.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правничої інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно дост. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правничої інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Окрім того, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015року, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009року, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006року, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004року, пункті 268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014року, заява №19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України).

У контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) безоплатна праця забороняється та прирівнюється до рабства та суперечить ст. 43 Конституції України.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного слідує, що до правничої допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (подібного висновку дотримується й Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16).

Представники відповідачів просять врахувати те, що відповідно положення пункту 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Сторонами договору про надання правничої допомоги визначено розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати, так/або фіксованого розміру), що, в свою чергу, відповідає правовій позиції Верховного Суду, котра сформована у Постанові від 06 березня 2019 року по справі №922/1163/18.

Слід також зауважити те, що вартість (розмір) надання послуг та виконання робіт, котрі є на сьогодні оплаченими, повністю відповідають правовій позиції Верховного Суду, котра викладена у Постанові від 09 липня 2019 року у справі №923/726/18, із урахуванням правничої позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 та від 16 травня 2019 у справі №823/2638/18, відповідно до котрої від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до Постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі №826/2689/15, зауважено, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката (у випадку такого заявления), покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Відповідно до ч 5, 6 ст.141 ЦПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 141 Ц11К України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №916/1283/17 від 07 серпня 2018 року, у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі №922/619/18, у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі №924/632/18).

У разі недотримання вимог положень ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19.

Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (подібного висновку дотримується й Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду від 24 листопада 2020року по справі №911/4242/15)

Заявлений до відшкодування вище розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), а також повністю відповідає та не порушує правові позиції із даного питання, котрі викладені Верховним Судом у таких Постановах як, зокрема: у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №922/3142/17, у Постанові від 02 травня 2018 року у справі №910/22350/16 тау Постанові від 11 червня 2018 року у справі №923/567/17.

Заявник просить враховати, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 24.01.2022у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19)

Слід також відмітити те, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття ЗО цього Закону). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Із даною процесуальню думкою та/або позицією щодо застосування та використання даної норми чинного законодавства погодилася та підтримала Велика Палата Верховного Суду відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)

Доцільно зауважити те, що саме даною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12.05.2020 у справі №904/4507/18) аргументовано, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання

Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55).

Таким чином, до судових витрат, відносяться бонуси, передбачені договором про надання правничої допомоги, які ставляться в залежність від результатів розгляду справи.

При цьому, Верховний Суд зазначає про те, що визначення сторонами у договорі про надання правничої допомоги порядку обчислення гонорару у відсотковому відношенні до певної грошової суми (у даному випадку - від розміру суми, на яку судом у справі буде зменшена заявлена до стягнення з відповідача сума заборгованості, тобто від розміру досягнутого адвокатом результату наданих послуг у справі з майновими вимогам) відповідає такій формі обчислення гонорару як фіксований розмір. При такому порядку обчислення гонорару фактична кількість витраченого адвокатом часу на надання послуг клієнту не має значення, а у підсумку визначається саме чітка фіксована грошова сума.

Обставина того, що обчислення гонорару успіху пов`язане з настанням певної події, про яку зазначили суди попередніх інстанцій, є обґрунтованою та логічною в силу самої суті гонорару успіху, можливість обчислення якого залежить виключно від певних подій - досягнутих адвокатом та обумовлених в договорі результатів при наданні послуг правничої допомоги (подібний висновок викладено в Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 липня 2022 у справі №903/781/21).

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 16 листопада 2022 року по справі №922/1964/21.

Так, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 листопада 2022 року по справі №922/1964/21 зазначила, що: «Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті ЗО Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обое 'язковими для суду зобов 'язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».

Представники відповідачів просять врахувати, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

(Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №873/148/20 від 02 вересня 2021 року, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №873/109/21 від 27 жовтня 2021 року та Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №873/244/21 від 16 червня 2022 року).

Даний висновок також викладений у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2020 року по справі №910/13071/19.

Водночас, у пунктах 3.46-3.50 Постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі №910/7586/19 вказано, що, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 24 квітня 2024 року та акту приймання-передачі наданих послуг від 18.09.2024 року та 13.02.2025 року, адвокат Христич О.С. надавала ОСОБА_1 наступну правову допомогу:

-участь у судових засіданнях Зіньківського районного суду Полтавської області 26.09.2024 року та 10.02.2025 року, вивчення документів наданих клієнтом та сформована правова позиція, підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву у справі № 530/701/24, вартість послуг складає 15 000 грн..

Таким чином, витрати, які поніс ОСОБА_1 , сплативши за правову допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень 00 копійок, згідно договору про надання правової допомоги від 24 квітня 2024 року адвокату Христич О.С. є витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. ст. 133, 137 ЦПК України, а згідно положень ЦПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Сплата даних витрат на професійну правничу допомогу підтверджується платіжним дорученням, примірник якого знаходиться в додатках до даної заяви.

При цьому, заявник просить врахувати, що відповідно до акту приймання-передачі правової допомоги від 06 грудня 2023 року згідно договору №01/12/2020 про надання правової допомоги від 18.09.2024 року, сторони погодили, що розмір компенсації витрат на правову допомогу складає 10 000 грн., а відповідно до акту приймання-передачі правової допомоги від 13 лютого 2025 року розмір компенсації витрат на правову допомогу складає 5000 грн..

Враховуючи вищевикладене представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Христич О.С. просить стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 судові витрати на правничу допомогу, понесені в межах справи № 530/701/24 за позовом ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області, ОСОБА_3 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Левченка Григорія, 6, Полтавської області; ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_5 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 41, Полтавської області; державне підприємство "Сетам", місце знаходження: м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6 про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно придбане на електронному аукціоні через систему "Сетам", у розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч ) гривень 00 копійок.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 01 травня 2024 року та акту виконаних робіт №1 від 13.05.2024 року адвокат Панченко О.О. надавала приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. наступну правову допомогу:

- Здійснено вивчення документів наданих клієнтом та сформовано правову позицію - 1 година;

- Підготовка відзиву на позовну заяву у справі № 530/701/24- 8 годин;

-Пошук та вивчення законодавчих та нормативних правових актів ,якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ, в тому числі останніх правових позицій ВП ВC- 2 години;

-Надано усні консультації, роз`яснення, узгодження позиції по справі, обговорення ходу ведення справи з клієнтом- 1 година.

Таким чином, витрати, які понесла приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. сплативши за правову допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень 00 копійок, згідно договору про надання правової допомоги № 01-01/05/24 від 01 травня 2024 року адвокату Панченко О.О. є витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. ст. 133, 137 ЦПК України, а згідно положень ЦПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Сплата даних витрат на професійну правничу допомогу підтверджується платіжним дорученням, примірник якого знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.237).

Враховуючи вищевикладене представник відповідача приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. адвокат Панченко О.О. просить стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни, місце знаходження: м. Полтава, вул. Левченка Григорія, 6, Полтавської області судові витрати на правничу допомогу, понесені в межах справи №530/701/24 за позовом ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області, ОСОБА_3 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Левченка Григорія, 6, Полтавської області; ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_5 , місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 41, Полтавської області; державне підприємство "Сетам", місце знаходження: м.Київ, вул.Стрілецька, 4-6 про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно придбане на електронному аукціоні через систему "Сетам", у розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч ) гривень 00 копійок.

Крім цього в рішенні не зазначено, що забезпечення позову відповідно до ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 03.04.2024 року необхідно скасувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зачитавши заяви про ухвалення додаткового рішення та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяв та ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Цивільно-процесуальне законодавство окреслило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ОСОБА_2 не надав суду аргументованого клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд у своїй постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц дійшов висновку, що: «саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Як слідує з матеріалів справи, між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Христич О.С. яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1832 від 08.08.2017 року, укладено договір про надання правничої допомоги від 24 квітня 2024 року та між відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. адвокатом Панченко О.О. яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 471 від 27.06.2006 року, укладено договір про надання правничої допомоги № 01-01/05/24 від 01 травня 2024 року.

Суд вважає, що надані представниками відповідачів докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та є обґрунтованими.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Верховний Суд у постановах від 21 квітня2021 року у справі № 488/1363/17 (провадження № 61-11991св20) та від 26 січня 2022 року у справі № 127/1415/20 (провадження № 61-878св21) дійшов наступних висновків: «втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України».

Розподіляючи витрати, які відповідач ОСОБА_1 поніс на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, суд вважає, що наявні в матеріалах справи: договір про надання правничої допомоги від 24.04.2024 року, опис робіт на виконання договору про надання правничої допомоги від 24.04.2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 13.02.2025 року, квитанція, акт приймання-передачі наданих послуг від 18.09.2024 року(т.2 а.с.156-162).

Розподіляючи витрати, які понесла відповідач приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, суд вважає, що наявні в матеріалах справи: договір про надання правничої допомоги від 01.05.2024 року, акт виконаних робіт від 13.05.2024 року, платіжна інструкція (т.1 а.с. 237-239), є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони за розгляд справи, адже цей розмір доведений документально, відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - Повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до Закону України від 22 травня 2022 року за №2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України від 24 лютого 2022 року за №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України від 24 лютого 2022 року за №64 «Про введення воєнного стану в Україні», запроваджено на території України воєнний стан.

Відповідно до листа Ради суддів України від 16 березня 2020 року №9рс-186/20 рекомендовано на період дії карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: по можливості здійснювати судовий розгляд справи без участі сторін, в порядку письмового провадження; рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

Статтею З Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина 3 статті 259 ЦПК України передбачає, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

З урахуванням обсягу і складності виконаної адвокатами роботи, виходячи з її конкретних обставин, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, беручи до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи, обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, обсягу матеріалів справи, кількість судових засідань та їх тривалість суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. на користь приватного виконавця Гречин Н.В. та 15 000 грн. на користь ОСОБА_1 не суперечить принципу розподілу судових витрат. При цьому заперечення ОСОБА_2 щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу не надав у суду є підстави для стягнення витрат на правову допомогу, які підтверджено матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43,48,49,133,137,141,270-273,452 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. адвоката Панченко О.О. про ухвалення додаткового рішення про покладення на ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 133,137,141, 452 ЦПК України - задоволити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Христич О.С. про ухвалення додаткового рішення про покладення на ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 133,137,141, 452 ЦПК України задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни, місце знаходження: м. Полтава, вул. Левченка Григорія, 6, Полтавської області судові витрати на правничу допомогу, понесені в межах справи №530/701/24 за позовом ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області, ОСОБА_3 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Левченка Григорія, 6, Полтавської області; ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_5 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 41, Полтавської області; державне підприємство "Сетам", місце знаходження: м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6 про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно придбане на електронному аукціоні через систему "Сетам", у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч ) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 судові витрати на правничу допомогу, понесені в межах справи № 530/701/24 за позовом ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області, ОСОБА_3 , місце знаходження: м. Полтава, вул. Левченка Григорія, 6, Полтавської області; ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_5 , місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 41, Полтавської області; державне підприємство "Сетам", місце знаходження: м.Київ, вул.Стрілецька, 4-6 про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно придбане на електронному аукціоні через систему "Сетам", у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч ) гривень 00 копійок.

Забезпечення позову відповідно до ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 03.04.2024 року шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , право власності зареєстровано за ОСОБА_1 за № 53860870 від 26.02.2024р. в Державному реєстрі речових прав, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 213; та на земельну ділянку з кадастровим номером :30:056:0009, право власності зареєстровано за ОСОБА_1 за № 53861379 від 26.02.2024р. в Державному реєстрі речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 213 скасувати.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р.Должко