У Х В А Л А

Іменем України

13.02.2025 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі секретаря судових засідань Тарковської Ю.Р.,

розглянувши питання про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , із участю третьої особи Моторно транспортного страхового бюро України, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2025 року задоволено позовну заяву адвоката Синюка С.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , із участю третьої особи МТСБУ, про відшкодування шкоди та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 50372 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн, а також судові витрати із сплати судового збору в сумі 968,96 грн; повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 968,96 грн судового збору; відмовлено у задоволенні вимог представника третьої особи адвоката Висоцької Х.О. щодо стягнення на користь МТСБУ витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн

04.02.2025 року в системі "Електронний суд" представник позивача адвокат Синюк С.Л. подав заяву, за вимогами якої просив поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалити останнє, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6000 грн.

В судове засідання учасники справи не викликались у відповідності до вимог ч.4 ст.270 ЦПК України.

За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно ч.5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до роз`яснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, що воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Якщо на рішення суду подано апеляційну чи касаційну скаргу і разом із цим порушено питання про ухвалення додаткового рішення, суд повинен спочатку ухвалити додаткове рішення, а потім надсилати справу для перегляду до суду вищої інстанції. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Таким чином, ЦПК України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази або вирішені не всі клопотання. Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Беручи до уваги те, що під час ухвалення рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2025 року було розглянуто всі позовні вимоги позивача, зазначені в позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надавала сторона позивача, в тому числі щодо питання відшкодування понесених позивачем судових витрат, на підставі чого ухвалено рішення про повне задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у даній справі.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі подання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності умов, що ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року в справі №925/1502/20.

Так, з матеріалів справи №130/3329/24 вбачається, що стороною позивача ані в підготовчому засіданні, а ні у будь-яких інших поданих заявах чи клопотаннях не робилася заява щодо подальшого подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, стороною позивача не було заявлено про намір подати відповідні докази, які підтверджують витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в суді та оплату послуг за професійну правничу допомогу, та не подано відповідної заяви до закінчення судового розгляду у справі, як це передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України, що свідчить про порушення порядку для подання відповідних доказів.

Судом враховується, що подання представником позивача адвокатом Синюком С.І. 22.11.2024 року заяви щодо розгляду даної справи 09.01.2025 року та всіх подальших судових засідань без участі позивача та його представника (а.с.50) за загальновідомих положень ч.3 ст.200 ЦПК України стосовно можливості ухвалення судом рішення за результатами підготовчого провадження у разі визнання позову відповідачем, передбачало усвідомлення за потреби відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідність завчасно подати заяву про намір подати відповідні докази на підтвердження понесених позивачем відповідних витрат, й непереборних перешкод для виконання заздалегідь такого процесуального обов`язку не повідомлено стороною позивача та не встановлено наразі судом.

При цьому, цитування у поданій наразі заяві представником позивача окремого змісту позовної заяви про те, що у зв`язку з розглядом справи позивач очікує понести, зокрема витрати на правничу допомогу, й попередній (очікуваний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, становитиме 6000 грн, є посиланням на вказівку у позові передбаченого щодо його змісту відповідними приписами п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України саме попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, й не може довільно ототожнюватися з заявою, що повинна бути подана до закінчення судових дебатів, про намір подати доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, відмінність обов`язків щодо чого визначена наведеним вище правовим висновком касаційного суду.

Відтак, оскільки стороною позивача у заяві про винесення додаткового рішення не зазначено жодної з підстав, зазначених у ст.270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення, а також ці підстави не встановлені судом, приймаючи до уваги, що питання відшкодування позивачеві судових витрат, вирішено під час ухвалення рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2025 року на підставі представлених на той час доказів, а також враховуючи, що стороною позивача до закінчення судових дебатів не заявлялося про подачу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів щодо судових витрат у зв`язку з розглядом цієї справи, лише за умови чого законом передбачено можливість вирішення питання їх розподілу після винесення основного рішення по суті спору, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, оскільки його вимоги не ґрунтуються на приписах закону.

За таких обставин відсутні підстави вирішувати заявлену додатково вимогу про поновлення строку на подання власне заяви про ухвалення додаткового рішення, надто з огляду на те, що встановлений законом строк на подання саме неї, передбачений ч.2 ст.270 ЦПК України, у даному випадку не сплив.

Враховуючи викладене, керуючись ст.141, 175, 222, 246, 270 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті додаткового рішення в цивільній справі №130/3329/24 за позовом адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , із участю третьої особи Моторно транспортного страхового бюро України, про відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.