Провадження № 2-з/202/16/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

14 лютого 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П. ,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю,-

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, відповідно до якої просила суд винести рішення яким визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09 вересня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року прийнято заяву до розгляду та у справі відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

12.02.2025 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просила суд: забезпечити позов, шляхом встановлення графіка побачень матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 ) з синами: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання рішенням у справі законної сили; зобов`язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ) надавати матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 ) можливість безперешкодно спілкуватися, бачитися та спільно проводити час з синами: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ); зобов`язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ) привозити дітей до місця проживання матері, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для проживання з нею, у період часу 09-00 години суботи до 20-00 години неділі, щотижня, до набрання рішенням у справі законної сили; зобов`язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ) не чинити перешкоди матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 ) у спілкуванні з синами: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання рішенням у справі законної сили.

Заява про забезпечення позову обґрунтована, тим, що сини ОСОБА_5 2011 р.н. та ОСОБА_6 2014 р.н. постійно знаходяться під контролем батька, в його присутності діти виказують не бажання з спілкуватися з матір`ю, оскільки батько ОСОБА_2 завжди поруч, та вони на тепер знаходяться у повній залежності від нього, як матеріально так і психологічно. ОСОБА_2 не надає можливості їй поспілкуватися на одинці з дітьми. Усі дії з боку ОСОБА_2 призвели до втрати сталих емоційних зв`язків позивачки з синами, що є неприпустимим. Задля встановлення адреси місця проживання синів, вона подавала заяви до поліції, але як їй повідомили, що ОСОБА_2 заборонив надавати їй адресу їх проживання.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово наголошував їй, що вивезе дітей за кордон і вона їх ніколи не побачить, бо після отримання рішення суду відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він буде мати відстрочку.

Вказала що заходи забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення питання по суті спору щодо місця їх проживання.

Зазначила, що беручи до уваги те, що зазначена категорія справ є дуже складною за своєю структурою та враховуючи тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання дітей, враховуючи що на час вирішення справи у суді вона проживає окремо від синів та також має право на особисте спілкування з дітьми, а батько перешкоджає їй у цьому, тому просила заяву про забезпечення позову задовольни у повному обсязі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.02.2025 року справа розподілена судді Слюсар Л.П.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 202/10998/24, провадження №2/202/926/2025 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

Предметом даного позову є визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже між сторонами існує спір щодо місця проживання дітей, які відповідно до матеріалів справи фактично проживають з батьком.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 127/31828/19 (провадження № 61-10859св20) вказано, що у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції правильно врахував, що зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив і у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц.

Зустрічі матері з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 467/403/22.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 490/1087/21 (провадження № 61-12931св21) вказано, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька). Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Із заяви вбачається, що відповідач перешкоджає заявниці у спілкуванні з синами, налаштовує дітей проти неї, блокує номер її телефону на їх гаджетах, змінив їх місце проживання без її відома, перевів дітей до іншого учбового закладу, доступу до яких вона не має та вчиняє інші дії, що призвело до втрати стосунків та емоційного контакту з дітьми.

Отже, зустрічі матері з дітьми будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітніми дітьми і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дітей.

Таким чином, зустрічі матері з дітьми є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

На час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні обґрунтовані доводи про те, що зустрічі дітей із матір`ю без участі психолога, батька можуть призвести до негативних наслідків для стану дітей.

За таких обставин, з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітніми дітьми, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання дітей, суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову.

Разом з тим, вимога про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Заявниця до графіку побачень із синами додає також зобов`язання відповідача привозити дітей до місця проживання матері.

При цьому, з огляду на діючий в цивільному процесі принцип диспозитивності, заходи забезпечення позову суд вживає виключно за заявою учасника справи і в межах його вимог, а тому суд вважає недоцільним забезпечення позову саме в частині обраного заявницею способу, щодо покладення додаткових обов`язків на відповідача.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є налагодження емоційних стосунків матері із синами, а тому суд вважає, що встановлення графіку побачень матері з малолітніми дітьми у період часу 09-00 години суботи до 20-00 години неділі, щотижня є достатнім та співмірним заходом на період розгляду судом справи про визначення місця проживання дітей.

З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ),третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради (м. Дніпро, вул.20-річчя Перемоги, буд.51), про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду у справі забезпечити особисті побачення малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу 09-00 години суботи до 20-00 години неділі, щотижня.

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.П. Слюсар