КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року

справа № 372/1720/24

провадження № 22-ц/824/2264/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Олійника В.І., Сушко Л.П.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Проць Т.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2024 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами та понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 15.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 103713697.

В подальшому, між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено Договір факторингу № 28092023, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги за вказаним Кредитним договором на загальну суму 68 425 грн.

Крім цього, 13.05.2023 року між ТОВ ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір позики № 786985549.

14.06.2021 року між ТОВ ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаними в у Реєстрі боржників. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 52 500 грн.

Разом з цим, 13.05.2023 року відповідач уклав з ТОВ ФК «Інвеструм» Кредитний договір № 20193-05/2023. На підставі Договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 року ТОВ ФК «Інвеструм» передало ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаними в у Реєстрі боржників.

27.12.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено Договір факторингу № 27122023-2, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 47 512,50 грн.

Також вказав, що 16.05.2023 року між ТОВ ФК «Авіра Груп» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 83486.

В подальшому, 05.01.2024 року між ТОВ ФК «Авіра Груп» та позивачем укладено Договір факторингу № 05012024, відповідно до умов якого останній набув права грошової вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Всупереч умовам кредитних договір відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, а тому з підстав стягнення наявної заборгованості позивач змушений звернутися до суду.

Рішенням Обухівського районного суду від 28 липня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 103713697 в розмірі 68 425 грн., Кредитним договором № 78698549 в розмірі 52 500 грн., Кредитним договором № 20193-05/2023 в розмірі 47 512,50 грн., Кредитним договором № 83486 в розмірі 10 500 грн. та судовий збір в розмірі 3 028 грн., а всього стягнуто 181 965,50 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції при винесенні рішення не були з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що кошти отримував, проте договір між позивачем та відповідачем укладений не був. Просить застосувати строки позовної давності, адже позивач просив стягнути кошти в частині відсотків, з пропущенням строків давності. Крім того, суд при ухвалені рішення проігнорував обставини, того що з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за даним договором, підлягають списанню неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані кредитодавцем.

В судове засідання сторони не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив того, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.03.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 103713697 строком на 105 днів за сплатою 12 556,00 грн відсотків річних у процентному значенні за весь період користування кредитом.

Згідно з умовами вказаного договору Товариство надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 17 000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в строк, передбачений договором.

23.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 28092023.

Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до Реєстру боржників від 28.09.2023 року до Договору факторингу № 28092023 від 28.09.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 68 425 грн., з яких: 17 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 49 725 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 700 грн. - заборгованість за комісією.

13.05.2023 року між ТОВ ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 786985549.

Згідно з п. 1 Договору позики Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Так, відповідачу надана позика в сумі 14 000 грн., строком на 20 днів зі сплатою 2,5 % за день користування наданими коштами.

14.06.2021 року між ТОВ ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21.

Згідно п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 52 500 грн., з яких: 14 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 38 500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

13.05.2023 року між ТОВ ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 20193-05/2023.

Відповідно до п.п.1.1 п.1 Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Як вбачається з Договору, відповідачу надано фінансовий кредит в розмірі 10 500 грн., строком на 360 днів зі сплатою 2,50% в день користування.

03.07.2023 року між ТОВ ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» Фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із Основних договорів та отримує права вимоги по зобов`язанням за Основними договорами, в тому числі права грошової вимог до Боржників по сплаті боргу за Основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по Основним договорам.

27.12.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27122023-2.

Згідно п.1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Так, відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27122023-2 від 27.12.2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 47 512,50 грн., з яких: 10 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37 012,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.

16.05.2023 року між ТОВ ФК «Авіра Груп» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 83486.

Відповідно до п.п.1.1 п.1 Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно даного Кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 3000 грн. строком на 11 днів зі сплатою 5% в день користування.

05.01.2024 року між ТОВ ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 05012024.

Відповідно до умов вказаного Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників від 05.01.2024 року до Договору факторингу № 05012024 від 05.01.2024 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 500 грн., з яких: 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Судом вірно встановлено, що з моменту набуття права грошової вимоги до відповідача за вказаними Кредитними договорами, штрафні санкції не нараховувались.

Всупереч умовам кредитного договору незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020 р. №127/33824/19.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявлено про застосування наслідків пропущених строків позовної давності.

Відповідно до положень ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 (а.с. 87) не скористався своїм правом на подання заяви про застосування наслідків пропущених строків позовної давності.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц викладено правову позицію, згідно якої відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Оскільки належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 (а.с. 87) не скористався своїм правом на подання заяви про застосування наслідків пропущених строків позовної давності, колегія суддів не вбачає підстав для застосування строків позовної давності.

Умовами договорів та Додатків до нього передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договорів.

Зобов 'язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом.

У постанові від 26.06.2018 року по справі № 910/9072/17 Верховний Суд зазначив, що за приписами статей 509, 598, 599, 631 ЦК України закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно із ст. 599 ЦК України такою підставою є виконання зобов`язань належним чином.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростували.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було встановлено усі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: