справа № 359/1479/24
головуючий у суді І інстанції Семенюта О.Ю.
провадження № 22-ц/824/1748/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Семенюк Ольги Григорівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період часу з 22 липня 2019 року до 31 грудня 2023 року у розмірі 880 414 грн 68 коп.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилася дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_4 . Відомості про батька дітей були записані за вказівкою матері у порядку, передбаченому частиною 1 статті 135 СК України.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 24 листопада 2022 року визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 22 липня 2019 року, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги про визнання ОСОБА_2 батьком дітей було змінено шляхом викладення мотивувальної частини судового рішення в частині задоволення вказаної позовної вимоги в редакції, викладеній в постанові суду апеляційної інстанції; рішення Бориспільського міськрайонного суду від 24 листопада 2022 року в частині задоволення вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей було залишено без змін.

У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, у нього виникла заборгованість за період часу з 22 липня 2019 року до 31 грудня 2023 року у розмірі 880 414 грн 68 коп. та пеня у розмірі 5 697 886 грн 81 коп. Однак розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей не може перевищувати 100 % заборгованості.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року частково задоволено позов ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення аліментів на утримання дитини у розмірі 3 742 грн 32 коп.

Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення пені за прострочення аліментів на утримання дитини у більшому розмірі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 грн 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 37 грн 86 коп.

Рішення мотивовано тим, що у ОСОБА_1 виникло право вимагати від ОСОБА_2 сплати пені за прострочення аліментів на утримання дітей за період часу з 01 грудня 2023 року по 14 лютого 2024 року, адже заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей за період часу з 6 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року виникла у відповідача лише з 01 грудня 2023 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Семенюк О.Г. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що обов`язок сплачувати аліменти був покладений на відповідача рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2022 року у справі № 359/6678/19, яке набрало законної сили 06 листопада 2023 року.

Розмір аліментів був визначений судом і відповідачу не потрібно було вгадувати суму аліментів для виконання рішення або чекати надходження постанови державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника із зазначенням суми боргу.

Про відкриття виконавчого провадження відповідач також був належним чином повідомлений шляхом направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем.

Апелянт вказує, що у такому випадку, коли батько свідомо не робить жодних дій для отримання дитиною аліментів, вважається, що заборгованість утворилася саме через його вину.

Заборгованість щодо сплати аліментів утворилася через те, що відповідач достовірно знав, що аліменти діти не отримують, і нічого не зробив, щоб діти своєчасно ці кошти отримали.

Нічого не заважало відповідачу самостійно перерахувати аліменти на дітей кожного місяця, а також погасити заборгованість зі сплати аліментів, яка виникла станом на дату відкриття виконавчого провадження.

Скаржник звертає увагу суду на добровільність виконання рішення суду, оскільки відповідач сплатив певну суму аліментів вже після відкриття виконавчого провадження.

На думку апелянта, відповідач не навів суду об`єктивних причин, чому він не сплачував аліменти на утримання дітей та що заважало це зробити раніше, що ще раз вказує на те, що ОСОБА_5 , знаючи, що спільні діти з ОСОБА_1 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є його біологічними дітьми, маючи можливість сплачувати аліменти, свідомо не бажав цього побити, залишивши фактично без засобів на існування.

Таким чином, заборгованість зі сплати аліментів, на яку була нарахована пеня виникла саме з вини відповідача та через його протиправні дії відносно ОСОБА_1 з дітьми.

Відповідач, сплативши 15 лютого 2024 року заборгованість зі сплати аліментів, знову припинив будь-які виплати.

Знаючи про обов`язок утримувати дітей, що виник зокрема з рішення суду, з липня 2019 року по грудень 2023 року відповідач судове рішення не виконував, аліментних платежів за цей період не здійснив, внаслідок чого утворилась заборгованість за аліментами.

Заборгованість за аліментами сплачена відповідачем лише у лютому 2024 року, коли позивач звернулася до Золотоніського районного відділу поліції із заявою про кримінальне правопорушення відповідача та після її звернення до суду з цим позовом.

Вказує, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у повному розмірі або доказів, що заборгованість за аліментами виникла з незалежних від нього причин.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Бруса С.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що обов`язок сплати аліментів виник у відповідача лише з моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання батьківства - 06 листопада 2023 року. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати пені за прострочення аліментів на утримання дітей за період часу з 01 грудня 2023 року (день виникнення заборгованості) по 14 лютого 2024 року (день погашення заборгованості відповідачем).

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Семенюк О.Г. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Брус С.М. надіслав на електронну адресу Київського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 29 січня 2025 року о 10:30 год., у якому він посилається на те, що у цей день він не може бути присутнім у судовому засіданні, оскільки перебуває на стаціонарному лікуванні.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Статтею 372 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

За змістом статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Апеляційний суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України).

Апеляційний суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Виходячи зі змісту статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника ОСОБА_2 у судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народилась дочка ОСОБА_3 , батьком якої був записаний ОСОБА_8 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження від 23 лютого 2017 року (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 , батьком якого був записаний ОСОБА_9 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження від 14 березня 2019 року (а.с. 11).

Відомості про батьків дітей були записані за вказівкою ОСОБА_1 в порядку, передбаченому частиною 1 статті 135 СК України.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 24 листопада 2022 року у справі № 359/6678/19 ОСОБА_10 було визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 22 липня 2019 року, до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 15-20).

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року рішення Бориспільського міськрайонного суду від 24 листопада 2022 року в частині задоволення вимоги про визнання ОСОБА_2 батьком дітей було змінено шляхом викладення мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаної позовної вимоги в редакції, викладеній в постанові суду апеляційної інстанції. Рішення Бориспільського міськрайонного суду від 24 листопада 2022 року в частині задоволення вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей було залишено без змін (а.с. 21-37).

Відповідно до відповіді Драбівського ВДВС у Золотінському районі Черкаської області від 19 січня 2024 року постановою від 19 грудня 2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 359/6678/19.

Станом на 31 грудня 2023 року державним виконавцем нараховано заборгованість за період з липня 2019 року по грудень 2023 року у розмірі 880 414 грн 68 коп (а.с. 51-52).

Згідно з довідкою Драбівського ВДВС у Золотінському районі Черкаської області від 21 березня 2024 року № 6646/26.5-45 станом на 01 лютого 2024 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 становила 892 594 грн 29 коп.

15 лютого 2024 року заборгованість у сумі 892 594 грн 29 коп. сплачена ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 . Станом на 29 лютого 2024 року заборгованість відсутня (а.с. 76).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9 статті 7 СК України).

Згідно із частиною 4 статті 155 СУ України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 182 СК України).

Згідно з частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_11 не визнавав своє батьківство під час народження дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки відомості про батька в актових записах про народження дітей були записані за вказівкою матері у порядку, передбаченому частиною 1 статті 135 СК України.

Відповідач ОСОБА_11 заперечував проти свого батьківства під час розгляду цивільної справи № 359/6678/19 у Бориспільському міськрайонному суді та оскаржував рішення Бориспільського міськрайонного суду від 24 листопада 2022 року, яким його визнано батьком дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , - в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідач ОСОБА_11 визнаний батьком дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі рішення суду, яке набрало законної сили 06 листопада 2023 року.

З огляду на встановлене та поведінку відповідача під час розгляду цивільної справи № 359/6678/19, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме з дня набрання рішенням суду законної сили - 06 листопада 2023 року, у відповідача виникли батьківські права та обов`язки відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , визначені сімейним законодавством, зокрема і обов`язок сплати аліментів, стягнутих цим же рішенням суду.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на дітей, починаючи з 22 липня 2019 року.

Заборгованість за сплати аліментів за період з липня 2019 року (початок періоду стягнення аліментів) по грудень 2023 року становить 880 414 грн 68 коп.

Указаний розмір заборгованості визначений державним виконавцем після відкриття 19 грудня 2023 рокувиконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення аліментів у розрахунку від 31 грудня 2023 року і не спростований відповідачем (а.с. 52).

Враховуючи те, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а батьківські обов`язки відповідача відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виникли лише після набрання законної сили рішенням суду про встановлення його батьківства, 06 листопада 2023 року, апеляційний суд вважає, що вина відповідача у не сплаті аліментів за період з липня 2019 року (початок періоду стягнення аліментів за рішенням суду) по 06 листопада 2023 року (набрання законної сили рішенням суду про встановлення його батьківства) - відсутня.

З огляду на це, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування та стягненні пені за прострочення сплати аліментів за вказаний вище період.

Разом з тим, правильно встановивши початок виникнення у відповідача обов`язку сплати аліментів, визначених рішенням суду - 07 листопада 2023 року (наступний день після набрання рішенням суду законної сили), суд першої інстанції неправильно визначив період стягнення пені (листопад 2023 року) та розмір заборгованості на яку пеня нараховується (місячний платіж за листопад 2023 року) з огляду на таке.

Після ухвалення рішення суду про встановлення його батьківства, 06 листопада 2023 року, відповідач був обізнаний про його обов`язок сплачувати аліменти у розмірі, встановленому рішення суду, та відповідальність за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені).

Як вбачається з розрахунку державного виконавця від 31 грудня 2023 року аліменти за листопад та грудень 2023 року відповідачем не сплачено (а.с. 52).

Позивачем у позовній заяві порушується питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів по 31 грудня 2023 року включно.

Отже, пеня за прострочення сплати аліментів повинна бути нарахована за листопад та грудень 2023 року.

Кількість прострочених днів з 07 листопада 2023 року до 31 грудня 2023 року становить 55 днів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Суд першої інстанції погодився із розрахунком пені, викладеним ОСОБА_1 у позовній заяві, однак залишив поза увагою те, що позивачем при здійсненні розрахунку неправильно визначено розмір заборгованість зі сплати аліментів, на яку нараховується пеня, оскільки заборгованість визначена державним виконавцем та становить 880 414 грн 68 коп., тому висновок суду першої інстанції про те, що заборгованість за сплати аліментів, на яку нараховується пеня, становить 12 072 грн 29 коп. за листопад 2023 року є помилковим.

Таким чином, згідно розрахунку апеляційного суду, розмір пені за прострочення сплати аліментів за листопад та грудень 2023 року становить 484 231 грн (880 414 грн 68 коп. х 1% х 55).

Згідно з частиною 2 статті 196 СК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З урахуванням регулювання сімейних правовідносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності (частина 9 статті 7 СК України), обставин справи:

відповідач не визнавав та заперечував проти свого батьківства,

батьківські обов`язки відповідача відносно дітей виникли лише після набрання законної сили рішенням суду про встановлення його батьківства,

обов`язок зі сплати заборгованості за сплати аліментів виник одномоментно 07 листопада 2023 року,

заборгованість за сплати аліментів виникла лише після набрання законної сили рішенням суду про встановлення його батьківства,

заборгованість за сплати аліментів нарахована у значному розмірі,

відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати застосовується лише за два місяці,

заборгованість зі сплати аліментів сплачена відповідачем у повному обсязі 15 лютого 2024 року, до відкриття провадження у цій справі 15 березня 2024 року, -

апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки до 100 000 грн.

Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка, нарахована за період з 07 листопада 2023 року до 31 грудня 2023 року у розмірі 100 000 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Семенюк О.Г. необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Отже, при подачі позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до частини 9 статті 10, частин 1, 6 статті 141 ЦПК України з ОСОБА_10 підлягає до стягнення на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам за подання позовної заяви у розмірі 605 грн 60 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 908 грн 40 коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Семенюк Ольги Григорівни задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів на утримання дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за період з 07 листопада 2023 року до 31 грудня 2023 року у розмірі 100 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605 грн 60 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 908 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17 лютого 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська