Номер провадження 2-о/754/44/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

Присяжні: Римар А.П., Скиба К.В.

при секретарі - Кирилова А.

за відсутності сторін

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 про визнання особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2024 року до Деснянського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження звернувся ОСОБА_1 з заявою, в якій просив визнати неповнолітнього ОСОБА_3 безвісно зниклим. До участі в справі в якості заінтересованої особи було залучено - Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області (м. Київ, вул.. Березняківська, 4А).

Заява мотивована тим, що 27 липня 2007 року ОСОБА_1 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 2009 році вони розлучилися. Дитина за рішенням суду залишилася проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

22 листопада 2021 року Деснянським районним судом закріплено Ухвалу з додатками у вигляді Мирової Угоди про його участь у вихованні дитини ОСОБА_3 ( Копія Ухвали Деснянського районного суду м. Києва по справі №754/8731/21, номер провадження 2/754/4992/21 про участь у вихованні). Але у 2022 році без його дозволу ОСОБА_2 самовільно вивезла сина закордон . Він як зміг визначити після звернення до поліції в Польщу. Колишня дружина передала несправжню адресу, де нібито знаходиться його син ОСОБА_3 (Копія відповідей на звернення в поліцію та копія скріну про повернення поштового листа з Укрпошти , який повернувся йому, бо син не проживає за даною адресою). Син ні разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування. Він через волонтерів намагався з`ясувати місце його знаходження, але намагання знайти сина виявились безрезультатними. За телефоном сина відповідав польський голос НОМЕР_4 . В соціальній мережі акаунт його сина неактивний. Неактивним є і акаунти його колишньої дружини. За місцем імовірного проживання сина він відправляв листа в Польщу. Лист повернувся без вручення адресату, трекінг Укрпошти в роздруківці.

За офіційною заявою до Деснянського відділу поліції ГУНП в м.Києві він звернувся 28.04.2022 року та 08 квітня 2024 року повторно. Останній раз йому запропонували в поліції подати заяву про оголошення сина безвісті зниклим для його пошуку закордоном.

Заявник з першого дня повномасштабного вторгнення знаходиться на військовій службі і постійно перебуває в зоні бойових дій.

Він не погоджується на визнання сина померлим, маючи надію, що він живий і коли-небудь повернеться додому або хоча б в Україну.

Тому він вимушений звертатись в суд з заявою про визнання його безвісно відсутнім.

В силу ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Про справжнє місце перебування ОСОБА_3 точних відомостей немає набагато більше двох років, цей факт підтверджується довідками з місця проживання, вказані факти можуть підтвердити свідки, явку яких в судове засідання він забезпечить.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року відкрито провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про визнання особи безвісно відсутньою.

19.08.2024 року заявником подано заяву про виклик свідка ОСОБА_4 .

04.11.2024 року заявником подано клопотання про долучення доказів у справі про визнання особи безвісно відсутньою.

Під час судового засідання було залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи було допитано свідка з боку заявника - ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що родину знає з 2021 року, вона не є ні родичкою, ні подругою сім`ї а просто є знайомою заявника. Про сина ОСОБА_1 , ОСОБА_3 знає лише, що той грає на багатьох музичних інструментах. На питання, як давно вона не бачила колишню дружину заявника - ОСОБА_2 та їх сина ОСОБА_3 за місцем їх проживання АДРЕСА_2 повідомила, що з 2022 року їй розповіли інші знайомі про відсутність проживання ОСОБА_2 та її сина за вказаною адресою. А також, інші знайомі свідка розповіли їй що можливо ОСОБА_2 разом із сином виїхала за межі України.

В судове засідання заявник не з`явився.

В судове засідання представник заінтересованої особи - Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області не з`явився, будь яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 03 лютого 2007 року, місце реєстрації - Центральний відділ реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 169. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про що 07.08.2017 вчинено відповідний актовий запис за № 2215.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 29.09.2009 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 273.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2021 року Затверджено мирову угоду стосовно зустрічей та спілкування з дитиною між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Довідкою інспектора СЮП Деснянського УП ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції А. Майстренко від 06.05.2022 року повідомлено, що ОСОБА_2 дійсно разом з сином ОСОБА_3 наразі проживає в Польщі, де вона офіційно працевлаштована. Також вона повідомила, що чин забезпечений усім необхідним та відвідує навчання в даній країні. Колишньому чоловіку місце знаходження сина відоме.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13, 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З`ясувавши всі обставини у справі, судом не встановлено достатніх підстав, які б надали суду можливість визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутньою, адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 246 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 293, 305, 306 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 про визнання особи безвісно відсутньою залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом 10 днів.

Суддя: І.А. Галась

Присяжна К.В. Скиба

Присяжний А.П.Римар