Справа № 364/694/24
Провадження № 2/364/22/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуюча суддя Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу за позовом

ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку не зазначено, інформація щодо наявності електронної пошти та електронного кабінету відсутня),

до

ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку не зазначено, інформація щодо наявності електронної пошти та електронного кабінету відсутня),

представниця відповідачки Павлецька Марина Анатоліївна ( РНОКПП НОМЕР_3 , адвокат, свідоцтво серії ЧН № 000721 від 07.06.2019, адреса: бульвар Олександрійський, 151, кабінет № 1, 3 поверх, м. Біла Церква, Київська область, 09117, № тел: НОМЕР_5, е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний електронний кабінет) ,

про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

17.09.2024 до Володарського районного суду Київської області надійшла зазначена позовна заява, ознайомившись з якою та доданими до неї матеріалами, суддя встановила, що така заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

08.10.2024 на адресу суду надійшов пакет документів для відповідачки, зазначеним способом позивач виправив недоліки визначені в ухвалі від 24.09.2024.

У позовній заяві позивач зазначає, що 18.05.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. У шлюбі у подружжя народився син - ОСОБА_5 . 25.11.2020 рішенням Володарського районного суду Київської області з позивача стягуються аліменти на сина у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до повноліття дитини та аліменти на дружину у розмірі 1/5 частини його доходу ( заробітку) до 24.12.2022. 05.04.2021 Володарським районним судом Київської області шлюб було розірвано. Позивач зазначає, що він не оскаржував прийняте судом рішення щодо стягнення аліментів та добросовісно його виконував. Станом на час звернення до суду відповідачка вийшла з відпустки по догляду за дитиною та може приймати повноцінну участь в утриманні їхньої спільної дитини.

16.10.2021 позивач уклав шлюб з ОСОБА_6 . У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Зазначений факт не було враховано при постановлені рішення про стягнення аліментів. Окрім того позивач вказує, що в даний час він мобілізований та перебуває у лавах ЗСУ. Позивач посилається на зменшення свого доходу як мінімум на 30 тисяч гривень у період з травня 2023 року по листопад 2023 року, який не перевищує 20585 грн, з яких 14 193 грн стягується в межах виконавчих проваджень. Станом на листопад 2023 йому та двом дітям і дружині яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми залишалося на проживання 6390 грн.

За наведених у позові обставин, та для забезпечення рівності прав всіх дітей та непрацездатної дружини позивач вимушено звернувся до суду та посилаючись на викладені обставини та ст. ст. 181, 183, 192 СК України, ст. ст. 175, 176, 177 ЦПК України, просить суд зменшити встановлений заочним рішенням Володарського районного суду Київської області від 25 листопада 2020 року у справі № 364/372/20 розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на сина ОСОБА_5 , з 1/3 частини усіх видів заробітку ( доходу) платника аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на позивача.

09.10.2024 судом відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін, в приміщенні Володарського районного суду Київської області на 08.11.2024 .

15.10.2024 на адресу суду надійшла заява представниці відповідачки, якою вона просить суд залишити позовну заяву без руху ( а.с. 45-47).

28.10.2024 на адресу суду надійшов відзив, яким відповідачка просить відмовити у позові. При цьому представниця відповідачки зазначає, що позивач у добровільному порядку не сплачував аліменти ні на відповідачку ні на сина, на що вказує виконавче провадження, за яким стосовно позивача через виниклу заборгованість по сплаті аліментів застосовувалися відповідні обмеження, як то заборона виїзду за межі України та обмеження у праві керування транспортним засобом. Одночасно вказує, що одруження позивача та народження ще двох дітей не є безумовною умовою для зменшення розміру аліментів, оскільки матеріальне становище позивача не погіршилося, а доказів того, що дружина перебуває на утриманні ОСОБА_1 надано не було. Водночас вказує, що згідно руху коштів за 2024 ( щодо виплати аліментів та заборгованості по аліментам) матеріальний стан позивача у січні 2024 року значно покращився та його дохід складає не менше ніж 65754,94 грн, в той час як станом на квітень дохід складав 14793,91 грн. Вважає, що зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_9 порушить рівні умови утримання для всіх дітей позивача. Одночасно до відзиву долучено клопотання про розгляд справи з викликом сторін та про витребування письмових доказів, зокрема від Державної податкової служби України відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору відносно відповідача ( а.с.50-60).

08.11.2024, ознайомившись з клопотанням представниці відповідачки, оглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху про що постановив відповідну ухвалу та надав позивачу строк для усунення визначених недоліків.

20.11.2024 позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив та долучав письмові докази до неї. Позивач зазначає, що на момент постановлення рішення про стягнення аліментів він не мав нової родини у якій у нього народилося двоє дітей. Щодо наявності у нього заборгованості по сплаті аліментів, пояснює наступне, що він не ухилявся від такої сплати: працював у державній установі НПУ де відрахування аліментів відбувається автоматично, однак на час надходження виконавчого листа за місцем його роботи заборгованість по аліментам уже складала - 52 420 гривень. 28.11.2022 він звільнився з НПУ та 28.02.2023 вступив до лав ЗСУ за цей період часу знову утворилася заборгованість по аліментам. Вказує, що твердження відповідачки, що його матеріальний стан поліпшився є хибним, оскільки перебуваючи на службі в ЗСУ він отримує грошове забезпечення, яке залежить від посади, військового звання, тривалості та інтенсивності і умов військової служби, кваліфікації при цьому посилається на надані ним довідки про дохід. Позивач вважає, що виплата аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку, ставить у нерівні можливості сина ОСОБА_9 та синів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , посилається на ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» та на ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини. При цьому зазначає, що отримання відповідачкою аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів складе достойну суму на утримання дитини.

Суд, ознайомившись з відповіддю на відзив, встановив, що у такий спосіб позивач фактично усуває недоліки позовної заяви встановлені судом ухвалою від 08.11.2024 (а.с.122-125).

04.12.2024 судовий розгляд справи було продовжено та призначено судове засідання на 13.01.2025 о 10:00.

13.01.2025, враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи після відкриття провадження у справі, до початку розгляду справи, за наявності клопотання відповідачки, суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначив перше судове засідання по розгляду справи по суті на 11.02.2025.

У перше судове засідання позивач не з`явився. Просив суд проводити розгляд справи за його відсутності , про що надав суду відповідну заяву (а.с. 150).

Відповідачка у судовому засіданні, повідомила суд, що вона змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », на ствердження чого надала копію паспорта (а.с. 160-161). Одночасно зазначила, що частково визнає позовні вимоги, а саме в частині зменшення розміру аліментів. Вважає, що зважаючи на поведінку позивача, який на її погляд не добросовісно проводив виплату аліментів в результаті чого утворилася заборгованість по їх сплаті, розмір аліментів на сина ОСОБА_9 слід встановити у частці від заробітку (доходу) позивача, в розмірі (чверть).

Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію відповідачки, яка частково заперечувала проти позовних вимог, оглянувши письмові докази, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, зареєстрований 18.05.2019 Оболонським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 525. У шлюбі у подружжя народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 25.11.2020 Володарським районним судом Київської області постановлено рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на сина ОСОБА_9 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу заробітку , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.04.2020 і до досягнення дитиною повноліття та про стягнення аліментів у розмірі 1/5 частки заробітку платника аліментів на утримання ОСОБА_4 до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи з 30.04.2020. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 05.04.2021 шлюб між подружжям розірвано.

Зазначені обставини не потребують доведення у силу положень ч. 4 ст.82 ЦПК України (а.с. 11-14, 15-21).

Одночасно судом встановлено, що 18.01.2021 відкрито ВП № 64067886 на підставі виконавчого листа № 364/372/20 виданого 29.12.2020 Володарським районним судом Київської області, за яким з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.04.2020 і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.64).

Судом оглянуто матеріали виконавчого провадження долученого позивачкою до відзиву на ствердження тієї обставини, що у позивача була наявна заборгованість по сплаті аліментів та що до нього державним виконавцем застосовувалися певні обмеження (а.с. 67-85).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_14 16 жовтня 2021 року уклали шлюб, зареєстрований Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області, актовий запис № 1493. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_15 стала носити прізвище ОСОБА_12 ( а.с.22).

У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.130);

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.131).

Згідно довідки № 315 від 12.11.2024 Тетіївського управління Білоцерківської філії КОЦЗ ОСОБА_16 станом 12.11.2024 не перебуває на обліку в Державній службі зайнятості і допомогу по безробіттю не отримує ( а.с.129).

Позивач вказує , що перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 , на ствердження чого долучив до матеріалів справи:

-витяг з розрахунково-платіжних відомостей солдата ОСОБА_1 , за період час з травня 2023 по жовтень 2024 року ;

-довідку про доходи від 12.11.2024 за період часу червень-грудень 2023 року;

-довідку про доходи від 12.11.2024 за період часу січень по жовтень 2024 року ( а.с. 126,127, 128).

Окрім зазначеного, судом досліджено надані ГУ ДПС у Київській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого(перерахованого) податку та військового збору - ОСОБА_1 за період часу з 01.10.2021 по 30.09.2024 ( а.с. 152-156).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції Про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився сімейний стан і як наслідок посилався на збільшення видатків (погіршення матеріального стану), оскільки на його утриманні в даний час перебуває дружина та двоє малолітніх дітей, та син від першого шлюбу.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 » прожитковий мінімум на дітей :

дітей віком до 6 років - 2563 гривні;

дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень;

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23), від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Підсумовуючи наведене, суд доходить наступного висновку: достеменно встановлено, що сімейний стан позивача ОСОБА_1 змінився з часу постановлення рішення про стягнення аліментів на сина від першого шлюбу - ОСОБА_9 , а саме позивач одружився та у його новій родині народилося двоє синів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зазначені обставини наразі є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь ОСОБА_4 з 1/3 на 1/6 частин.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, щодо заборгованості по аліментам, на яку посилається відповідачка у відзиві, вказуючи, що позивач ухилявся від сплати аліментів. Так, з позовом про стягнення аліментів відповідачка звернулися до суду 30.04.2020, а рішення про стягнення аліментів було постановлено 25.11.2020, виконавче провадження відкрите 18.01.2021, що наразі і призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів. Отже, судом достеменно встановлено, що заборгованість виникла через обставини, які не залежали від позивача.

Щодо «значного покращення матеріального стану позивача», таке твердження відповідачки суд вважає суперечливим. Так, судом було досліджено відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, ОСОБА_1 (а.с. 154, 156), встановлені судом фактичні обставини вказують, що значного покращення матеріального стану позивача наразі не відбулося, а його дохід має мінливий характер, оскільки він перебуває на військовій службі у ЗСУ, про що він обґрунтовано заявляє у відповіді на відзив ( а.с.122-125).

В той же час, суд зауважує, що твердження позивача, про перебування на його утриманні дружини - ОСОБА_16 , не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки позивач не надав суду переконливих доказів на ствердження зазначеного.

За таких обставин по справі, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи: прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків дбати про дитину, забезпечуючи рівні умови для матеріального забезпечення усіх дітей позивача, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням наявності у позивача трьох малолітніх дітей, суд вважає, за можливе зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/6 частини, щомісячно. Оскільки, заявлений позивачем розмір аліментів є співмірним та справедливим. Він перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не призведе до обмеження прав сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порівнянні з іншими дітьми позивача.

Згідно із ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Щодо судових витрат у цьому провадженні, судом встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, одночасно просив у позовній заяві судові витрати покласти на нього. Зважаючи на зазначене, беручи до уваги специфіку виниклих правовідносин, суд веснує, що у даному випадку можливо не застосовувати принцип пропорційності розподілу судових та задовольнити його прохання і покласти судові витрати на позивача.

Керуючись ст.ст.258,263-265 ЦПК України, ст.ст.180,182,191,192 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,- задовольнити.

Зменшити розмір аліментів встановлених рішенням Володарського районного суду Київської області від 25.11.2020 ( справа № 364/372/20) та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини.

Дата складання повного тексту рішення 14 лютого 2025 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя Г. Л. Моргун