Справа № 579/1795/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2025 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді Моргуна О.В.

за участі секретаря Сергієнко Ж.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Вернигори В.М.

представника відповідача Абідова Р.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевець справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Десна про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації, стягнення невиплаченої індексації за договором оренди землі,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Десна, в якій просить суд :

- розірвати договір оренди землі, кадастровий номер 06:008:0481, площею 2,0138 га, розташованої на території Кролевецької міської територіальної громади Сумської області від 23 березня 2007 року, укладений між ним, ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю Десна, зареєстрований 14 лютого 2008 року у Кролевецькому районному відділі Сумської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру, про що вчинено запис № 09;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про інше речове право 46149997 від 10 січня 2022 року щодо державної реєстрації за ТОВ Десна іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 2,0138 га, кадастровий номер 06:008:0481, яка розташована на території Кролевецької міської територіальної громади Сумської області;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Десна на його, ОСОБА_1 , користь невиплачену індексацію за договором оренди землі з 2021 року по 2023 рік в сумі 2158 грн. 39 коп.

мотивуючи свої вимоги тим , що між ним та ТОВ«ДЕСНА» було укладено договір оренди землі б/н від 23.03.2007 року, що був зареєстрований у Кролевецькому районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.02.2008 року за № 09, відповідно до якого він передає в оренду ТОВ «Десна» земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Реутинської сільської ради (зараз територія Кролевецької міської територіальної громади) площею 2,0138 гектари, вид угідь рілля, строком на 49 (сорок дев`ять) років.Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відповідно до п.5 договору, нормативна грошова оцінка складає 17 196 гривень 37 копійок, з урахуванням коефіцієнта індексації 2,551. Відповідно до п. 10 договору, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації, п.38 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п.39 розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається, умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення орендаря від виплати орендної плати. Протягом всього строку перебування в оренді у ТОВ «ДЕСНА» земельної ділянки з 2007 року по теперішній час орендар порушував п.10 договору оренди землі від 23.03.2007 року, а саме не обчислював розмір орендної плати за земельну ділянку приватної власності з урахуванням індексації.Відповідно до п.10 згаданого Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.Відповідно до п.11 згаданого Договору орендна плата вноситься у такі строки до 20 числа останнього у звітному році місяця.Відповідно до п.14 згаданого Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі облікової ставки НБУ від суми недоїмки за кожний день прострочення.20 травня 2024 року ним на адресу ТОВ «Десна» направлялася вимога про негайну виплату йому, ОСОБА_1 оренду плату за користування земельною ділянкою кадастровий номер 06:008:0481 з урахуванням індексації та пені за кожний день прострочення оплати оренди такої земельної ділянки, відповідно до умов договору оренди землі від 23.03.2007 року. У разі відмови виконання умов договору розірвати договір оренди землі кадастровий номер 06:008:0481 площею 2,0138 га, від 23 березня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Десна». Станом на 05 серпня 2024 року ТОВ «Десна» жодним чином не відреагувало на його законні вимоги щодо виплати йому індексації за користування вищевказаною земельною ділянкою, договір оренди не розірвало. ТОВ «Десна» продовжує порушувати умови договору оренди землі від 23.03.2007 року, в супереч п.10 Договору оренди землі від 23.03.2007 року не обчислює розмір орендної плати на земельні ділянки з урахування індексації. Індексація взагалі не сплачується. Вважає, такі дії ТОВ «Десна» є систематичними, що є достатньою підставою для скасування договору оренди землі від 23.03.2007 року. Загальна сума невиплаченої індексації становить за 2021, 2022 та 2023 роки становить 2158 грн 30 коп. (за 2021 рік 517,60 грн, за 2022 рік 1376,81 грн та 2023 рік 263,98 грн).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 07 лютого 2024 року по справі №579/1133/22 відповідач допустив помилку в нарахуванні орендної плати за договором оренди землі кадастровий номер 06:008:0481, площею 2,0138 га розташованої на території Кролевецької міської територіальної громади Сумська області, від 23 березня 2007 року, що, укладений між позивачем та ТОВ «Десна», з викладеного видно, що відсутні навмисні дії по не сплаті індексації орендної плати на землю з боку відповідача. При цьому Позивачу сплачено всю індексацію орендної плати за 2017-2020 роки згідно постанови Сумського апеляційного суду від 18 травня 2023 року по справі №579/1133/22. Крім того, згідно постанови Сумського апеляційного суду по справі №579/1133/22, в 2021 році розмір орендної плати відповідачем було збільшене в односторонньому порядку з 9 % до 11 %, в зв`язку з чим, орендна плата за 2021 рік індексації не підлягає. На підставі п. 13 укладеного між сторонами договору оренди землі відбувся перегляд розміру орендної плати в односторонньому порядку з ініціативи відповідача, при цьому сам позивач проти такого перегляду розміру орендної плати не заперечував, оскільки такі умови договору не погіршують його правового становища та не суперечать укладеному між сторонами договору оренди землі. Вказаний висновок підтверджується згідно постановою Сумського апеляційного суду по справі №579/1133/22 від 18 травня 2023 року. Таким чином, вимоги Позивача щодо стягнення індексації орендної плати за 2021 рік є необґрунтованими.

Відповідно до постанови Сумського апеляційного суду по справі №579/1133/22 від 18 травня 2023 року було розірвано договір оренди землі кадастровий номер 06:008:0481, площею 2,0138 га, розташованої на території Кролевецької міської територіальної громади Сумської області, від 23 березня 2007 року. Правові наслідки розірвання договору встановлені статтею 653 Цивільного кодексу України. Згідно частини 3 вказаної норми у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. З викладеного видно, що в 2023 році Відповідач взагалі не використовував земельну ділянку Позивача внаслідок набрання чинності Постановою Сумського апеляційного суду від 18 травня 2023 року по справі № 579/1133/22. Таким чином, вимоги щодо нарахування індексації орендної плати за 2023 рік також є необгрунтованими. В той же час, у зв`язку з прийняттям Касаційним цивільним судом Верховного суду України постанови від 07 лютого 2024 року по справі N°579/1133/22, було виплачено орендну плату позивачу за 2023 рік. Суми індексації за 2022 та 2023 роки, будуть виплачені в жовтні 2024 року, під час пайових виплат за оренду паїв. Згідно резолютивної частини постанови Касаційного цивільного суду Верховного суду України від 07 лютого 2024 року по справі N°579/1133/22, з позивача присуджено на користь відповідача виплатити судовий збір в сумі 6 154 (шість тисяч сто п`ятдесят чотири) грн 70 коп. Таким чином відповідач пропонує позивачу виплатити СУМУ компенсації судового збору відповідачу за відрахуванням індексації орендної плати, за 2022-2023 роки.

Суд, заслухавши вступне слово сторін, їх пояснення, додаткові пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕСНА» було укладено договір оренди землі б/н від 23.03.2007 року, що був зареєстрований у Кролевецькому районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.02.2008 року за № 09 відповідно до якого він передає в оренду ТОВ «Десна» земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Реутинської сільської ради (зараз територія Кролевецької міської територіальної громади) площею 2,0138 гектари, вид угідь рілля, строком на 49 (сорок дев`ять) років (а.с.9-11).

Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до п. 10 договору, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі» , орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди землі від 23 березня 2007 року вбачається, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації.

Відсутність у договорі оренди землі узгодженого сторонами порядку обрахування орендної плати з урахуванням індексу інфляції не звільняє відповідача, як зобов`язану сторону договору, від виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено,що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 дійшла висновку, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України - у разі істотності порушення договору іншою стороною.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки, скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди та стягнути з ТОВ «Десна» на його користь невиплачену індексацію за договором оренди землі з за 2021-2023 роки .

Судом не встановлено істотного порушення умов договору оренди земельної ділянки зі сторони ТОВ «Десна» в частині сплати позивачу орендних платежів у розмірах, нарахованих орендарем. Тобто, ТОВ «Десна» виконувало умови договору оренди земельної ділянки в частині сплати орендних платежів.

Оскільки у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати орендарем, відтак, відсутні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки від 23 березня 2007 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Десна», та, відповідно, скасування державної реєстрації права оренди, у зв`язку із систематичною несплатою орендних платежів.

Порушення нарахування і виплати орендних платежів з урахуванням індексації, допущені орендарем, є наслідком здійснення ним неправильних розрахунків при обчисленні сум орендних платежів, що не є істотним порушенням умов договору з огляду на розмір недоплаченої суми та факт добровільного суттєвого збільшення розміру орендної плати як у відсотковому так і у номінальному вираженні, який значно перевищував недоплачену суму індексації орендної плати. Такі обставини не можуть бути підставою для розірвання оспорюваного договору оренди земельної ділянки.

Судом встановлено , що відповідач в 2021 році збільшив розмір орендної плати з 9 до 11 відсотків , за змістом платіжної інструкції № 167 позивачем відповідачу сплачено 1316 грн.99 коп. індексації за оренду землі за 2022 рік, протягом 2023 року відповідач не використовував земельну ділянку позивача .

Таким чином, суд не вбачає підстав для розірвання договору оренди землі від 23 березня 2007 року та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо державної реєстрації за ТОВ «Десна» права оренди земельної ділянки площею 2,0138 га, кадастровий номер 06:008:0481, яка розташована на території Кролевецької міської територіальної громади Сумської області та стягнення індексації за договором оренди землі з 2021 року по 2023 рік в сумі 2158 грн. 39 коп.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Сторонам, зокрема позивачу надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані йому законом, в тому числі надати докази.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Позивачем не надано суду доказів, на які від посилається як на підставу своїх вимог , а докази, які ним подані, не спростовують висновки суду.

Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні

Стороною позивача інших доказів суду не надано.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації, стягнення невиплаченої індексації за договором оренди землі.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Судом не встановлено підстав для задоволення позову.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача у розмірі, який ним понесено.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ,615 ЦК України, ст. ст. 21,32,141 Закону України «Про оренду землі», ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", керуючись ст.ст. ЦПК України, -

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю Десна, місцезнаходження: 41340, Сумська область, Конотопський район, с.Обтове, вул.Кінашовка, 56, , про розірвання договору оренди землі , скасування державної реєстрації, стягнення невиплаченої індексації за договором оренди землі.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 17 лютого 2025 року.

Суддя О. В. Моргун