Провадження № 2/204/674/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 листопада 2021 року на загальну суму 53 473,44 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідач звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг. 25 листопада 2021 року відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 200 000,00 грн.; тип кредитної карти - картка «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка - 42,0% річних; сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн. щомісячно або 10% від заборгованості, але не менше 100,00 грн. щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 60,00%. Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії 12/25, тип універсальна. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 24 жовтня 2024 року має заборгованість у розмірі 53 473,44 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 48 234,24 грн., заборгованість за простроченими відсотками 5 239,20 грн. Тому, АТ КБ «Приватбанк» вирішив звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості.

Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши заяву представника позивача Коробської Н.С. про проведення судових засідань по справі в режимі відеоконференції, яка надійшла до суду 17 січня 2025 року, суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаної заяви, оскільки дана справа розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України виклик сторін в судове засідання не здійснювався.

Розглянувши заяву представника відповідача Пейчевої С.Д. про проведення судового засідання, яке відбудеться 23 січня 2025 року, о 08.25 год., в режимі відеоконференції, яка надійшла до суду 20 січня 2025 року, суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаної заяви, оскільки дана справа розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України виклик сторін в судове засідання не здійснювався.

13 лютого 2025 року від представника відповідача Пейчевої С.Д. до суду надійшло письмове пояснення, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що 25 листопада 2021 року відповідач власноручно підписав паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та ознайомився з умовами кредитування. При цьому, звертає увагу, що сама заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містить підпису уповноваженого працівника Банку, а має лише електронне зображення відбитку печатки Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». Як зазначив позивач, заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем було підписано «на планшеті». Однак, вважає, що це суперечить законодавству України, а також відповідач не був ознайомлений з умовами кредитування, як і не був ознайомлений з текстом Паспорту кредиту та Умовами та правилами надання банківських послуг, а також представник банка не надав інформацію щодо розмірів ставок та процентів. Паспорт кредиту та Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не можна вважати підписаними відповідачем. Чинне законодавство України не містить визначення поняття «цифровий власноручний підпис», як не містить і порядку його застосування, а також не визначає ступінь його юридичної сили. Наполягала на тому, що Паспорт кредиту та Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не можна вважати підписаними відповідачем. А враховуючи, що і Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не було підписано уповноваженою особою позивача, то і фактично згоди між сторонами щодо істотних умов кредитного договору досягнуто не було. Умови кредитного договору повинні бути чіткими і зрозумілими для споживача. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Умови та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами, а Паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору, і ознайомлення та підписання паспорту кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми. Фактично кредитний договір в передбаченій законодавством формі укладено не було, другий примірник відповідач від позивача не отримував. Крім того, як вбачається з Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, доданої позивачем до позову, інформація в ній не стосується умов конкретного кредитного договору, а має загальні умови надання послуг з кредитування, зокрема йдеться про різні умови та розміри ставок для різних типів карток («Універсальна», «Універсальна Gold», Преміальна картка Platinum, Преміальна картка World Black Edition, тощо). Позивач помилково вважає, що Паспорт кредиту та Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг і є укладеним кредитним договором. Вважає, що є всі підстави вважати кредитний договір між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 таким, що не було укладено. За сукупністю вищевказаних підстав між сторонами не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору. Тобто фактично кредитний договір укладено не було. Додатково зазначила, що оскільки кредитний договір укладено не було, а отже, і не було порушень зобов`язань за цим кредитним договором з боку відповідача. Сума заборгованості, що на думку позивача виникла, розрахована невірно. До суми заборгованості за тілом кредиту позивач безпідставно включив суми автоматичного списання відсотків за використання кредитного ліміту, що складають відповідно 10 460,12 грн. Нарахування та автоматичне списання відсотків з боку позивача відповідач вважає неправомірним, адже, сторонами не були погоджені умови нарахування та ставки таких відсотків. Враховуючи викладене зазначила, що немає правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписанням якої приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка», прийняв всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язався їх належним чином виконувати (а.с. 20).

При цьому, суд не приймає до уваги та відхиляє як недоведені та спростовані твердження представника відповідача про те, що не можна вважати, що ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, оскільки використання цифрового власноручного підпису не передбачено.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

У частині 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року містить підпис ОСОБА_1 на останній сторінці даної заяви.

При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження того, що підпис від імені позичальника на Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року виконаний не відповідачем ОСОБА_1 , а іншою особою.

Отже, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року.

У позовній заяві позивач наполягав на тому, що відповідач, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 200 000,00 грн.; тип кредитної карти - картка «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка - 42,0% річних; сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн. щомісячно або 10% від заборгованості, але не менше 100,00 грн. щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00%.

Однак, суд зазначає, що жодних належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження таких тверджень позивача матеріали справи не містять.

Так, підписана ОСОБА_1 заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року містить в собі умови кредитування одразу для багатьох типів кредитних карток, які можливо отримати в АТ КБ «Приватбанк» - карти «Універсальна», «Універсальна Gold», преміальна картка Platinum, преміальна картка World Black Edition, преміальна картка VISA Signature, преміальна картка World Elit, преміальна картка Infinite. Також, у вказаній заяві наведено інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача, а також наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань одразу щодо декількох карткових продуктів. Також, Заява містить умови договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» для користувачів декількох типів різних карток.

Отже, суд зазначає, що інформація в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року не стосується умов конкретного кредитного договору, а має загальні умови надання послуг з кредитування.

Дана Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року взагалі не містить даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту, у цій заяві зазначено лише особисті дані відповідача та перелічено істотні умови різних договорів та умов користування кредитними картками, які можливо отримати в АТ КБ «Приватбанк».

У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року не зазначено, яку саме картку було видано відповідачу та які з наведених в Заяві умов застосовуються саме до відповідача.

При цьому, на переконання суду, використання наведених у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року Тарифів Банку є можливим лише за умови, що в Заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник. За відсутності таких даних втрачається зв`язок між Тарифами Банку та умовами кредитування, які були обрані позичальником.

У позовній заяві позивачем хоча і зазначено, що відповідач отримав кредитну картку типу «Універсальна» № НОМЕР_1 , однак фактично матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження вказаних обставин. На переконання суду, єдиним допустимим доказом на підтвердження факту отримання позичальником платіжної картки може виступати відповідний письмовий документ, який містить підпис позичальника та дату про отримання картки, з зазначенням її виду, строку дії та номеру. Однак, належних та допустимих доказів того, що відповідач дійсно отримав кредитні картки матеріали справи також не містять.

Враховуючи, що Банком не доведено, який саме тип кредитної картки було видано позичальнику, то неможливо встановити і розмір відсотків, які щомісячно мали нараховуватись Банком позичальнику за користування кредитними коштами.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року не містить таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість встановити факт укладення кредитного договору № б/н від 25 листопада 2021 року та його суттєві умови, зокрема, встановити, яка відсоткова ставка мала б відповідати правовідносинам сторін, який строк кредитування, який кредитний ліміт встановлено позичальнику, тощо. Розрахунок заборгованості таким доказом не є, оскільки його складено безпосередньо позивачем, при цьому належних доказів на підтвердження визначених банком показників, матеріали справи не містять.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 зазначено, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Щодо наданого позивачем до позовної заяви Паспорту споживчого кредиту (а.с. 15-19), то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця.

Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем жодним чином не означає укладення кредитного договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Таким чином, факт підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору за Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

За таких обставин, Умови та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, а Паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору, і ознайомлення та підписання паспорту кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми.

Крім того, у даній справі ні в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 25 листопада 2021 року, ні в Паспорті споживчого кредиту не вказано, які істотні умови договору погодили сторони, зокрема, щодо предмету договору (в даному випадку, який конкретний тариф запропоновано відповідачу та підтвердження його згоди на встановлення такого тарифу, а також ціна договору сума наданого кредитного ліміту).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи все вищенаведене суд приходить до переконливого висновку, що стороною позивача не доведено перед судом, що між позивачем Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 25 листопада 2021 року було укладено кредитний договір № б/н на умовах, про які у позовній заяві зазначає позивач.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості станом на 24 жовтня 2024 року (а.с. 34-35), а також виписка за договором № б/н за період 01.11.2021 - 24.10.2024 (а.с. 32-33) не є безспірними доказами існування між сторонами кредитних правовідносин, на умовах, про які зазначає позивач.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що заявлені банком позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 листопада 2021 року у загальному розмірі 53 473,44 грн. є недоведеними.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі ст.ст. 526, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез