Справа № 740/83/25
Провадження № 2/740/578/25
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участю секретаря Мартиненко Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІЗІ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

07.01.2025 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІЗІ КРЕДИТ» (далі ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 (далі відповідач) заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 898 грн та судовий збір в сумі 3028 грн.

Свої вимоги обґрунтувані тим, що 22.10.2021 на підставі кредитного договору №324808 відповідачу видано кредит у розмірі 9 000 грн. Відповідач частково здійснив повернення коштів на суму 5756 грн, у звязку з чим станом на 26.12.2024 утворилась заборгованість у розмірі 10 898 грн, з яких: 8173,80 грн - заборгованість за кредитом, 2 724,20 грн - заборгованість за процентами.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

У позовній заяві позивач просив розглядати справу без участі представника, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи шляхом направлення судової повістки за адресою його проживання та реєстрації, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову не надав, не подавав відзиву на позов.

У відповідності до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 22.10.2021 ОСОБА_1 підписав заяву на видачу кредиту та уклав з ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» кредитний договір №324808 (далі Договір) у відповідності до умов якого отримав грошові кошти в сумі 9000, 00 грн на особисті потреби (а.с. 4-7).

Відповідно до п.3 Договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі.

Згідно п.10.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

Видатковим касовим ордером від 22.10.2021 підтверджується факт отримання ОСОБА_1 готівкою 9000,00 грн (а. с. 8).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №324808 від 22.10.2021 станом на 26.12.2024 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» складає 10 898 грн, з яких: 8173,80 грн - заборгованість за кредитом, 2 724,20 грн - заборгованість за процентами (а.с.10).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст.ст.526,1054 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобовязань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, що відповідає положенням ст.617 ЦК України.

За ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобовязань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

За положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною другою ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачем вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачем у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді. Також суд вважає, що відповідач не спростував належними і допустимими доказами того, що не укладав указаного кредитного договору та не отримував кредит у позивача.

Внаслідок невиконання відповідачем узятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному розмірі, який також не спростовано відповідачем, і така заборгованість підлягає стягненню з нього на користь позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 223, 259, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІЗІ КРЕДИТ» (, місцезнаходження: 04210, Оболонська Набережна, буд.15, корп. 4, м. Київ)заборгованість у розмірі 10 898 (десять тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О. Гагаріна