Справа № 128/3791/24
Провадження № 2/127/5359/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2024 із позовом до Вінницького районного суду Вінницької області звернулося ТОВ «Свеа фінанс», яке просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором оренди з правом викупу №004 від 04.12.2021 року у розмірі 29305,92 грн. Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.12.2021 між ТОВ «Будинок Комфорту» (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди майна з правом викупу №004. За умовами договору оренди орендодавець надав орендарю у строкове платне володіння та користування об?єкт оренди (Тип товару: Смартфон; модель товару: Smart/tel Xiaomi Redmi 10 4/128GB Blue) з подальшим переходом права власності на умовах, передбачених правилами надання майна в оренду. Орендодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Орендар зобов`язання за договором виконав неналежним чином, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість за орендними платежами. 03.07.2023 ТОВ «Будинок Комфорту» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» уклали договір факторингу, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , заборгованість якого складає 29305,92 грн, яка у добровільному порядку відповідачем не повертається.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.10.2024 цивільну справу передано Вінницькому міському суду для розгляду за підсудністю.

Ухвалою суду від 06.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав заяву в якій просив суд розгляд справи здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд критично відноситься до паперів названих «договір оренди майна з правом викупу №004» від 04.12.2021, вважає його недостовірним доказом - документ не підписаний сторонами в тому числі електронними підписами сторін, як і «додаткова угода №1 до договору оренди майна з правом викупу №004 від 04.12.2021» (а.с. 6-7).

03.07.2023 між ТОВ «Будинок Комфорту» та позивачем було укладено договір факторингу №01.02-28/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Сторони погодили, що ціна договору складає 7 200 000 грн (договір факторингу а.с. 24-29).

Згідно реєстру боржників відомостей про ОСОБА_1 немає (а.с. 53).

Витяг з реєстру боржників містить інформацію про ОСОБА_1 , як боржника, сума заборгованості складає 29305,92 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Разом з тим у статті 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що факторинг являється кредитною операцією.

Таким чином, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України Про електрону комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис.

Нормою статті 11 ЗУ Про електронну комерцію передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття підпис у сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши форму та зміст наявних у матеріалах справи договору оренди майна з правом викупу від 04.12.2021 №004 та додаткової угоди № 1 до цього договору від 04.12.2021, судом встановлено, що у них відсутній як власноручний підпис орендаря ОСОБА_1 , так і його електронний підпис.

В договорі та додатковій угоді вказано, що вони укладені в електронному вигляді, однак у них при цьому відсутні відомості про одноразовий ідентифікатор, за допомогою якого ОСОБА_1 підписав договір та додаткову угоду електронним підписом.

Суд критично оцінює довідку ТОВ «Будинок комфорту» від 12.06.2023 про послідовність дій ТОВ «Будинок комфорту» та клієнта ОСОБА_1 щодо укладання договору № 004 від 04.12.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі (Log-file) як недостовірний доказ, оскільки вказаний документ не містить одноразоваого ідентифікатора і не відповідає вимогам до правочину, тобто не ороджує права та обов`язки.

Суд критичнго відноситься до накладної з нової пошти про направлення телефону, так як вказаний документ не містить інформації про отримання товару відповідачем.

Отже, позивач не надав доказів укладення договору та не надав доказів того, що у відпоідача виникли обов`язки в тому числі орендної плати.

Суд звертає увагу на те, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже суд критично оцінює розрахунок заборгованості як недостовірний доказ та не приймає його.

Тому в задоволенні вимог позивача належить відмовити.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у справі не підлягають стягненню з відповідача та залишаються на рахунок позивача.

На підставі ст. ст.1048,1049,1050,1052 ЦК України, керуючись ст. ст.12,13,76-78,141, 247, 258,263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», адреса місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складено 17.02.2025.

Суддя: