Справа №:755/5428/24
Провадження №: 2/755/1350/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 70 507,00 грн, що складається із заборгованості за договором позики від 23 лютого 2023 року

№ 78737886 в розмірі 42 780,00 грн та заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 у розмірі 27 727,00 грн та судові витрати в розмірі 3 028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 укладено договір позики № 78737886. Договір укладено в електронній формі, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики від 23 лютого 2023 року № 78737886, укладеним між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Позивач зазначає, що набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики від 23 лютого 2023 року № 78737886 у розмірі 42 780,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 12 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 30 780,00 грн.

Також 22 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір

№ 06809-02/2023. Договір укладено в електронній формі, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором. 01 червня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм Груп» (раніше - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм») укладено договір факторингу № 1062023, ТОВ «Аванс Кредит» передало ТОВ «Інвеструм Груп» права грошової вимоги до боржників, указаних в Реєстрі боржників до договору.

27 грудня 2023 року між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу

№ 27122023-1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Позивач зазначає, що набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 у розмірі 27 727,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 17 727,00 грн.

На підставі вказаного просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 23 лютого 2023 року № 78737886 у розмірі 42 780,00 грн та заборгованість кредитним договором від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 у розмірі 27 727,00 грн, що разом складає 70 507,00 грн.

Додатково наголошує, що всі нарахування заборгованості за договором позики від 23 лютого 2023 року № 78737886 та кредитним договором від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 здійснювалися первісними кредиторами до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови договору позики та кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Разом з позовом від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та про згоду на ухвалення заочного рішення.

15 травня 2024 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач не погодився з розміром заборгованості, заявленим позивачем, та заперечує факт укладення кредитних договорів. Згідно з умовами договору позики від 23 лютого 2023 року

№ 78737886, загальна сума кредиту за строк користування 30 днів складає 15 600,00 грн, а відповідно до умов кредитного договору від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 - 13 750,00 грн. Нараховані позивачем проценти за користування кредитними коштами виходять за межі строку кредитування, та не підлягають стягненню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитними коштами у період після закінчення строку кредитування, є безпідставною та задоволенню не підлягає. Також матеріали справи не містять детального розрахунку заборгованості відповідача, що позбавляє відповідача можливості надати обґрунтований контррозрахунок заборгованості. При цьому, доказів на підтвердження доводів щодо перерахування (видачі) кредитних коштів відповідачеві позивачем не надано. Єдиним доказом наявності заборгованості відповідача можуть бути лише первісні бухгалтерські документи. Всі подані позивачем документи не містять доказів того, що вони укладені з відповідачем, роздруковані онлайн документи без фактичного підпису сторін, не є доказом, що ці документи/договори фактично підписувалися відповідачем та саме в тій редакції, яка була розміщена на сайті. Позивач не підтвердив, що відповідач був ознайомлений саме з тими тарифами, умовами та правилами надання кредитних послуг, копії яких долучено до позовної заяви, а також в наданих до суду кредитних договорах відсутні відомості, які підтверджують, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, в тому числі щодо строку кредитування та розміру відсотків за користування кредитними коштами. В наданих позивачем кредитних договорах відсутній підпис відповідача, що свідчить про неукладення останнім кредитних договорів та неузгодження істотних умов. Також при укладенні кредитних договорів з відповідачем кредитори дотрималися вимог, передбачених частиною другою статті

18 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі викладеного у задоволенні позову просив відмовити.

20 травня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив по справі. ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає відзив необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Договір позики від

23 лютого 2023 року № 78737886 та кредитний договір від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами статті 203, 204, 207, 626, 628, 638, 639 ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Заперечень з приводу умов та правил надання кредиту під час укладення та підписання таких договорів відповідачем не надано. Сторони на власний розсуд визначили умови кредитних договорів. Такі договори в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися не дійсними. Тобто, діє презумпція правомірності правочину. Факт отримання кредитних коштів підтверджується такими правочинами, оскільки кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення згоди щодо істотних умов договору. Таким чином, наявність заборгованості підтверджено розрахунком заборгованості за договором від 23 лютого 2023 року № 78737886 та розрахунком заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2024 року № 06809-02/2023 та відповідними копіями таких договорів. Відповідачем контррозрахунку заборгованості не надано. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних бухгалтерських документів, оскільки не є первісним кредитором. Після отримання інформації від первісного кредитора, остання буде долучена до матеріалів справи окремим клопотанням.

При цьому, уклавши договір позики від 23 лютого 2023 року № 78737886 відповідач погодився з його умовами. Відповідно до пунктів 5.3., 6.5. Правил надання грошових коштів у позику передбачено право кредитора нараховувати відсотки протягом 90 днів починаючи з першого дня прострочення у визначеному договором розмірі. Також, відповідно до умов кредитного договору від

22 лютого 2023 року № 06809-02/2023, зокрема пунктів 2.3, 2.4, 4.3, передбачено право кредитора нараховувати відсотки протягом 180 днів починаючи з першого дня прострочення у визначеному договором розмірі.

Позовні вимоги просили задовольнити.

28 травня 2024 року до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_1 на відповідь на відзив, у яких відповідач додатково зазначив, що договір факторингу укладено раніше дати надання коштів у позику, тобто раніше 23 лютого 2023 року. Також позивачем не надано доказів сплати ціни продажу за договорами факторингу. При відступленні права вимоги первісний кредитор повинен був передати всі відповідні документи, які стосуються права вимоги, що передається. Запит до первісних кредиторів щодо витребування доказів та залучення нових доказів не можу бети задоволений, оскільки про наявність таких доказів позивачеві було відомо до звернення до суду. Також стосовно договорів факторингу відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів визначення одиничної ціни придбання фактором у клієнта права вимоги до відповідача, як і не надано доказів її сплати. Підстави вважати такі договори саме договорами факторингу відсутні. Наданий позивачем витяг з Реєстру боржників є неналежним доказом, оскільки договір факторингу не містить інформації про такий додаток, сформований представником позивача та не містить підписів сторін договору факторингу. Також зазначив, що відповідачем не надано контррозрахунку у зв`язку із відсутністю відповідних розрахунків заборгованості за договорами. Також позивач не обґрунтував на якій підставі нараховано відсотки за користування кредитними коштами поза межами погодженого строку кредитування.

У задоволенні позову просив відмовити.

30 травня 2024 року позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано клопотання про долучення доказів. З метою надання вичерпної інформації по справі, ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи просили долучити до матеріалів справи надані первісним кредиторами документи, а саме, надані ТОВ «Аванс Кредит» розрахунок заборгованості за кредитним договором від 22 лютого

2023 року № 06809-02/2023 та лист про перерахування коштів., а також наданий ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунок заборгованості

05 червня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Шабратом В.І., через систему «Електронний суд» подано клопотання, у якому представник просив не приймати до розгляду докази, долучені позивачем до клопотання від 30 травня 2024 року, у зв`язку із порушенням вимоги процесуального законодавства при його подачі. Вказане клопотання подано з пропуском процесуального строку, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку не заявлено, причини поважності пропуску не обґрунтовано. Також в порушення вимог законодавства, вказане клопотання не направлено відповідачеві, а лише його представникові. При цьому, надані позивачем розрахунки не відображають реальну заборгованість відповідача, не відповідають строку кредитування та процентним ставкам згідно договору. Надана позивачем довідка від 29 травня 2024 року не може бути доказом підтвердження отримання коштів у позику, оскільки відсутні докази того, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснює в інтересах позивача переказ коштів на підставі договору на переказ коштів від 12 січня 2022 року № ФК-П-2022/01-1, доказами перерахування коштів є лише первинні бухгалтерські документи, а не надана позивачем довідка.

06 червня 2024 року (вхід. від 07 червня 2024 року № 32500) ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано додаткові пояснення у справі. Ураховуючи принцип змагальності сторін та фактичну неможливість позивача при подачі позовної заяви передбачити майбутню позицію відповідача, клопотання про долучення доказів подано з дотриманням норм процесуального законодавства та встановлених судом процесуальних строків.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики)

№ 78737886 (далі - договір позики).

Згідно з пунктом 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі - «строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до пункту 20-22 Договору позики цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підпису договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ.

Відповідно до умов даного Договору позики ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надає кредит у розмірі 12 000,00 грн строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розрахунку 1,00 % на добу (знижена процентна ставка), фіксована процентна ставка - 2,5 % за день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою

- 2,70 % за день (не застосовується в період карантину), пеня - 2,70 % в день (не застосовується в період карантину), орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2 333,95 %, орієнтовна загальна вартість позики - 15 600,00 грн. Дата надання позики - 23 лютого 2023 року, дата повернення позики (останній день) - 25 березня 2023 року.

Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (пункт 5.1).

При цьому, пунктом 6 договору сторони передбачили, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація), що здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди.

Додаток № 1 до договору позики від 23 лютого 2023 року № 78737886 містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики від 23 лютого 2023 року

№ 78737886 станом на 23 серпня 2023 року (до 29 лютого 2024 року розрахунок не змінено) загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 42 780,00 грн, з яких: 12 000,00 грн - залишок заборгованості за основним боргом, 30 780,00 грн - залишок заборгованості за відсотками.

Як встановлено судом, договір позики від 23 лютого 2023 року № 78737886 укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, а саме з боку позивача за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки позивача, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку відповідача за допомогою одноразового ідентифікатору та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Суд враховує, що договір позики від 23 лютого 2023 року № 78737886 у встановленому законом порядку не укладеним або недійсним не визнавався.

Також суд враховує, що відповідачем не наданого власного контррозрахунку заборгованості за договором позики від 23 лютого 2023 року № 78737886.

Із дослідженого судом договору про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2023 року

№ 06809-02/2023, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 встановлено, що його підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 7 Договору, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до пункту 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10 000,00 грн на умовах, строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 18 березня 2023 року, дата надання кредиту - 22 лютого 2023 року (пункт 1.2 договору). Згідно пункту 1.3 договору, за користування кредитом клієнт сплачує 547,50 % річних (процентів) від суми кредиту в розрахунку 1,50 % (процентів) на добу. Тип відсоткової ставки фіксована.

Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.avans.credit/.

Відповідно до пункту 1.12 договору зазначено, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному за стосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони також домовились, що всі документи, щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (пункт 1.13 договору), у порядку, що визначений у пункті 1.17 - 1.19 договору.

Пунктом 2.3 передбачено, що у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений пунктом 1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (1,99 % на добу) з першого дня користування кредитними коштами.

Водночас, якщо клієнт не повернув кредит у строк, визначений в пункті 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в пункті 2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку, не більше 180 календарних днів, починаючи з першого прострочення виконання умов договору.

В додатку №1 до договору від 22 лютого 2023 року зазначено графік платежів, з вказівкою на підписання електронним підписом ОСОБА_1 .

Також 22 лютого 2023 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту електронним підписом, відтвореним шляхом використання споживачем свого логіна та пароля, встановлених при створенні споживачем особистого кабінету.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2023 року

№ 06809-02/2023 станом на 26 вересня 2023 року (до 29 лютого 2024 року розрахунок не змінено) загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 27 727,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - залишок заборгованості за основним боргом, 17 727,00 грн - залишок заборгованості за відсотками.

Як встановлено судом, кредитний договір від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, а саме з боку позивача за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки позивача, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку відповідача за допомогою одноразового ідентифікатору та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Суд враховує, що кредитний договір від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 у встановленому законом порядку не укладеним або недійсним не визнавався.

Також суд враховує, що відповідачем не наданого власного контррозрахунку заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).

За нормою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно із статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від

23 вересня 2015 року у справі № 6-979ц15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку щодо погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

З матеріалів справи судом встановлено таке.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно пункту 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення прав грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору факторингу.

Згідно пункту 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому- передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 23 серпня 2023 року № 9 за договором факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 у розмірі 42 780,00 грн, з яких: 12 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 780,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

23 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників від 23 серпня 2023 року № 9 за договором факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21.

Матеріали справи не містять інформації про визнання договору факторингу від 14 червня

2021 року № 14/06/21 недійсним чи неукладеним. З відповідними вимогами відповідач до суду також не звертався.

Разом із тим, матеріали справи не містять повідомлення боржника ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за договором позики від 23 лютого 2023 року № 78737886, передачу персональних даних боржника та надання йому інформації про фактора, що обумовлено частиною першою статті 18 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики від 23 лютого 2023 року

№ 78737886 за період з 23 лютого 2023 року по 23 серпня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 42 780,00 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 12 000,00 грн, заборгованість за відсотками 30 780,00 грн

Також судом встановлено, що 01 червня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір факторингу № 1062023, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передало ТОВ «ФК «Інвеструм», а ТОВ «ФК «Інвеструм» прийняв і зобов`язується оплатити ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у ТОВ «Аванс Кредит» за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Аванс Кредит». На підставі цього договору ТОВ «ФК «Інвеструм» стає новим кредитором у зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, тому отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги за основними договорами, які виникнуть у майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі за формою додатку № 2 до цього договору (пункти

1.1 -1.2 договору).

При цьому, до договору факторингу від 01 червня 2023 року № 1062023 не долучено відповідного акту-приймання та відповідного реєстру боржників, або витягу з такого реєстру, права вимоги до яких передано за таким договором факторингу, що позбавляє суд можливості встановити факт переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 у розмірі 27 727,00 грн до ТОВ «ФК «Інвеструм».

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу

№ 27122023-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно пункту 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення прав грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору факторингу.

Згідно пункту 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому- передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається)

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27 грудня 2023 року за договором факторингу від 27 грудня 2023 року № 27122023-1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 у розмірі 27 727,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 727,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

27 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників від 27 грудня 2023 року за договором факторингу від 27 грудня 2023 року № 27122023-1.

Разом із тим, матеріали справи не містять повідомлення боржника ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2023 року

№ 06809-02/2023, передачу персональних даних боржника та надання йому інформації про фактора, що обумовлено частиною першою статті 18 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, у матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували факт переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від

22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2023 року

№ 06809-02/2023 за період з 22 лютого 2023 року по 01 червня 2023 року, заборгованість

ОСОБА_1 становить 27 727,00 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу

10 000,00 грн, заборгованість за відсотками 17 727,00 грн.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2023 року

№ 06809-02/2023, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит», на суму 27 727,00 грн, з яких 10 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 17 727,00 грн - заборгованість за відсотками.

На підтвердження надання ОСОБА_1 грошових коштів у кредит позивачем надано довідку від 29 травня 2024 року № 3466_01, з якої встановлено, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (сервіс онлайн платежів iPay.ua) на підставі ліцензії Національного Банку України від 11 листопада 2013 року № 3. На підставі договору на переказ коштів від 12 січня 2022 року № ФК-П-2022/01-1, укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Аванс Кредит», відбулося успішне перерахування коштів 22 лютого 2022 року на суму 10 000,00 грн на карту НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua, призначення платежу: «зачисление 10 000 грн на карту НОМЕР_1 ».

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов`язань з повернення грошових коштів за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 утворилась заборгованість у розмірі 27 727,00 грн, з яких 10 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 17 727,00 грн - заборгованість за відсотками.

Водночас, як уже зазначалося раніше, у матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували факт переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2023 року № 06809-02/2023 до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Також позивач вказує, що ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агнеція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики від 23 лютого 2023 року № 78737886 на суму 42 780,00 грн, з яких 12 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 30 780,00 грн - заборгованість за відсотками.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов`язань з повернення грошових коштів за договором позики від 23 лютого

2023 року № 78737886 утворилась заборгованість у розмірі 42 780,00 грн, з яких 12 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 30 780,00 грн - заборгованість за відсотками.

Однак, суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаним положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року

№ 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по справі ОСОБА_1 згідно договору позики від 23 лютого 2023 року

№ 78737886, укладеного з ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перераховано грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем по справі.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Отже, позивачем ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 .

За вказаних обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 23 лютого 2023 року № 78737886, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

У свою чергу, слід зазначити, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог частини третьої, четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті

79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Частинами першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. При цьому, позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року по справі 755/18920/18.

Отже, доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за договорами не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 травня 2020 року по справі №219/1704/17.

За вказаних обставин, а саме у зв`язку з недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов договору позики від 23 лютого 2023 року

№ 78737886, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі відсутні.

Також, у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого

2023 року № 06809-02/2023, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за таким договором відсутні.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що надані позивачем витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договорами. Безпосередньо реєстрів боржників до договорів факторингу, з якого вбачалося би право вимоги за кредитними договорами, позивачем надано не було.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору, підтверджено платіжною інструкцією від 05 березня 2024 року № 60733 про оплату судового збору на суму 3 028,00 грн.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України у зв`язку відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 512, 514, 517, 526, 549, 610, 611, 615, 629, 1054, 1081, 1082 ЦК України, статтями 12, 13, 49, 81, 89 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ідентифікаційний код юридичної особи в , адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду виготовлено 14 лютого 2025 року.

Суддя О.О. Хромова