УХВАЛА

31 січня 2025 року

м. Київ

справа № 2-1997/11

провадження № 61-13972ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Степана Миколайовича, на постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС», правонаступника Товариства

з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Ковальчука С. М., засобами поштового зв`язку, подав до Верховного Суду касаційну скаргу

на постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року, повний текст якої складено 29 травня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2024 року касаційну скаргу

залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, зокрема, запропоновано особі, яка її подала, направити до суду касаційної інстанції заяву

про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень,

в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Ухвалу Верховного Суду від 11 листопада 2024 року отримано представником ОСОБА_1 адвокатом Ковальчуком С. М. 20 грудня 2024 року,

що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення

№ 391.

19 грудня 2024 року до Верховного Суду повернулося поштове відправлення

з копією ухвали Верховного Суду від 11 листопада 2024 року, адресоване

ОСОБА_2 , з позначкою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання».

Необхідно зазначити, що таке направлення здійснювалося за адресою місця проживання ОСОБА_3 , вказаною його представником у касаційній скарзі.

Також відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові

від 23 листопада 2023 року у справі № 990/14340/23, кореспонденція із позначкою «за закінченням терміну зберігання» з урахування конкретних обставин може вважатися належним доказом виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу.

Суд касаційної інстанції не має в розпорядженні інших адрес ОСОБА_3 , окрім тієї, що зазначена в касаційній скарзі.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу

є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника,

у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі

№ 24/260-23/52-б, від 21 січня 2021 року у справі № 910/16249/19, від 19 травня 2021 року у справі № 910/16033/20, від 20 липня 2021 року у справі

№ 916/1178/20).

Крім того, до повноважень касаційного суду не віднесено встановлювати фактичне місцезнаходження юридичних осіб або місце проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються судом з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах касаційної скарги.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові

від 19 липня 2023 року у справі № 906/638/22.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

До касаційного суду заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження ОСОБА_3 не надходили.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані

із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати

всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

Станом на 31 січня 2025 року ухвалу Верховного Суду від 11 листопада 2024 року не виконано і відомості про те, що заявник чи його представник, який отримав копію ухвали, вживали заходи щодо усунення недоліків скарги, у Єдиній автоматизованій системі діловодства Верховного Суду відсутні.

Пунктом 6 частини другої статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 753/21967/15-ц (провадження № 61-43936св18) зазначено, що добросовісність учасників судового процесу, зокрема полягає у тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та вживати заходи щодо обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судом обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Верховний Суд зазначає, що заявник та його представник мали можливість слідкувати за ходом розгляду своєї справи, дізнаватися про її результати

та у встановлені процесуальні строки виправити недоліки касаційної скарги, оскільки ухвала Верховного Суду від 11 листопада 2024 року у відкритому доступі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заявник, достовірно знаючи, що його представником направлено скаргу

до суду, не здійснював жодних дій для отримання поштових відправлень із суду.

Крім того, Верховний Суд зауважує, що саме заявник, як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 552/2497/22).

Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Оскільки заявником недоліки касаційної скарги не усунено, вказане свідчить про невиконання вимог ухвали, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Отже, заявником не підтверджено поважність причини пропуску строку

на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року та не надано доказів на підтвердження відповідних обставин.

Ураховуючи безповоротність процесуальної дії у вигляді поновлення пропущеного строку, Верховний Суд не може керуватися високою вірогідністю обставин

на користь особи, яка просить вчинити таку процесуальну дію, тому, у цьому випадку, наявність певних обставин має бути підтверджена саме особою,

яка клопоче перед судом про поновлення строку.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України

у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

У зв`язку з зазначеним вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 11 листопада 2024 року про залишення касаційної скарги без руху заявником не виконано повністю, що перешкоджає вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для

її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Степана Миколайовича, на постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС», правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк