Провадження №2/442/213/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її мати - ОСОБА_2 , її батько - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 14 серпня 2024 року, зареєстроване Виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №12. Її бабцею є ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 14 серпня 2024 року № витягу: 4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , видане Виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованого за №34.

19 квітня 1991 року, її бабуся склала заповіт, який був посвячений у Рихтицькій сільській раді, зареєстровано у реєстрі за №25, який станом на 21.08.2024 року не змінювався і не відмінявся, підтверджується старостою села Рихтичі, згідно якого все її майно, де б воно не було та з чого воно не складалося і взагалі все те, що налажатимеме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла у рівних частинах їй, ОСОБА_5 та її сестрі ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , свою частку зареєструвала, що підтверджується довідкою КП Львівської обласної ради «Дрогобицької МБТІ та ЕО» №2322 від 07.10.2024 року.

Після смерті бабусі ОСОБА_4 , для спадкування ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно заповіту, вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Легеди Миколи Миколайовича з заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за заповітом.

15 листопада 2024 року вона отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на даний житловий будинок відсутності правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, не можливо видати свідоцтво на право на спадщину. На підставі цього було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 та рекомендовано звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шулак О.І. в судове засідання не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів по справі

Представник відповідача - Дрогобицької міської Ради Львівської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду поступило клопотання, в якому просить справу розглядати без участі представника відповідача, у задоволені заявлених позовних вимог відмовити, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідачана підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно п.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи п. 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна (прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва, закінчені будівництвом до 05.08.1992 року) є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації (Лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 року №8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 05 серпня 1992 року»).

Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року №91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів- і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до абзацу 2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування`за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріусі в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вимогами ст.392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно Листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.11 ч.І ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, (ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що на даний час, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця.

Згідно ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи за №1242 від 13.08.2019р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.08.2024р., виданого Виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 78 років, про що складено відповідний актовий запис за №34.

Як вбачається із копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.08.2024р., виданого Виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 78 років, про що складено відповідний актовий запис за №34.

Як вбачається із Довідки за №2322 від 07.10.2024р., виданої КП «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки», згідно даних технічного архіву КП ЛОР «ДМБТІ та ЕО», станом на 16.09.2024р., за адресою: АДРЕСА_1 , про інвентаризовано житловий будинок літ.А-1 загальною площею 83,9 кв.м., житловою площею 37.9 кв.м. ( коридор 1-1, площею - 5,8 кв. м.; кухня 1-2 - площею 12,1 кв.м., житлова кімната 1-3 - площею 18,8 кв.м., веранда 1-4 - площею 9,6 кв.м., коридор 2-1 - площею 6,4 кв.м., кухня 2-2 - площею 12,1 кв.м., житлова кімната 2-3 площею 19,1 кв.м.), вартість майна становить - 328333 грн., вартість ідеальної частини становить - 164166 грн., право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна станом на 31.12.2012р. зареєстровано на праві власності за : ОСОБА_2 ід.ч., ід.ч. в МБТІ не зареєстровано.

З роз`яснень п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, відповідно до роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права (п.3.1.).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Положенням 4.1 ст.1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 346, 1223, 1233, 1258, 1261, 1297 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ., загальною площею - 83,8 кв.м., житловою - 37,9 кв.м, допоміжною - 46,0 кв.м., що складається з коридору 1-1, площею - 5,8 кв. м.; кухні 1-2 - площею 12,1 кв.м., житлової кімнати 1-3 - площею 18,8 кв.м., веранди 1-4 - площею 9,6 кв.м., коридору 2-1 - площею 6,4 кв.м., кухні 2-2 - площею 12,1 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 19,1 кв.м., господарські споруди: літня кухня-сарайБ, вбиральня В, колодязь К, колодязь К1, огорожа 1-4., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

- Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 .

Відповідач - Дрогобицька міська рада Львівської області, юридична адреса: м.Дрогобич, пл.Ринок,1, Львівської області, .

Суддя Гарасимків Л.І.