У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/688/24

Номер провадження 6/184/2/25

17 лютого 2025 року

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судових засідань Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Руднєвої Інни Сергіївни, заявник ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Руднєва І.С. звернулася до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначила, що 11.04.2024 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області у справі №184/688/24 було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 09.04.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. Посилалася на те, що між батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вже врегульовано та вирішено питання щодо обов`язку батьком сплачувати аліменти на утримання спільного сина за законодавством Польщі шляхом укладення Договору про сплату аліментів від 04.10.2023 року та Заяви про подання до примусового виконання цього Договору, дія яких розповсюджується також і на територію України, як договірної сторони. У разі несплати або несвоєчасної сплати аліментів, на підставі заяви ОСОБА_7 судовий виконавець Польщі почне примусове стягнення аліментів із боржника - ОСОБА_8 , який фактично проживає та працює у місті Щецин Польща. ОСОБА_9 належним чином виконує свій обов`язок по сплаті аліментів та відповідно до умов укладеного Договору кожного місяця після укладення Договору, починаючи з жовтня 2023 року по квітень 2024 року сплатив аліменти у розмірі 300 злотих на рахунок ОСОБА_7 який зазначено у Договорі, що підтверджується доданими до цієї заяви банківськими квитанціями. Боржник і надалі буде продовжувати виконувати свої аліментні зобов`язання за Договором. Натомість стягувач та отримувач аліментів ОСОБА_10 ввела в оману суд в Україні та навмисно не повідомила, що вже отримує із батька дитини аліменти, допустила повторне стягнення аліментів в Україні, чим порушила права та інтереси ОСОБА_11 , створивши для нього подвійний обов`язок сплати аліментів, що суперечить нормам як національного, так і міжнародного права. ОСОБА_10 отримує від ОСОБА_11 аліменти на підставі укладеного Договору, не виявила бажання розірвати Договір, отримані кошти може використовувати як в Польщі, так і в Україні на утримання дитини, розраховуючись банківською картою, на яку перераховано аліменти від ОСОБА_1 будь де без обмежень. В зв`язку з чим, просить суд задовольнити вищевказану заяву та визнати судовий наказ від 11.04.2024 року таким, що не підлягає виконанню.

Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 ЦПК України.

Статтею 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, перелік підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що 11.04.2024 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області у справі №184/688/24 було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 09.04.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

04.10.2023 року у місті Щецин Польща Худякова Вікторія та ОСОБА_12 уклали Нотаріальний акт - Договір про сплату аліментів та Заяву про надання до примусового виконання, яка зареєстрована в реєстрі А номер 3122/2023 (далі - Договір).

У відповідності до §1 Договору ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заявляють, що вони обидва є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в Голенюві, має номер НОМЕР_1 .

§2.1. Договору - ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заявляють, що укладають договір про сплату аліментів на користь свого неповнолітнього сина ОСОБА_13 ...про те, що ОСОБА_9 зобов`язується виплачувати на користь сина вищезгадані аліменти в розмірі 300 злотих щомісяця, авансом до 15 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2023 року, шляхом переказу на банківський рахунок, вказаний ОСОБА_5 , номер: НОМЕР_2 або готівкою з рук ОСОБА_14 під письмову розписку.

П. 2 Договору - сторони заявляють, що укладають вищезазначений договір про сплату аліментів на невизначений строк, який триватиме щонайменше до того часу, поки їхній син не зможе себе утримувати, або якщо дохід від її майна буде недостатнім для покриття витрат його утримання та виховання.

Заступник нотаріуса поінформував Заявників: про зміст статті 28 Договору між Республікою Польща та Україною «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах» від 4 травня 1993 року, яка передбачає, що правовідносини між батьками та дітьми, у тому числі вимоги про сплату аліментів, регулюються правом Договірної Сторони, громадянином якої є дитина.

§3. Договору - ОСОБА_9 заявляє, що погоджується на виконання цього акту, відповідно до змісту ст. 777 §1 п. 5 Закону від 17.11.1964р. ЦПК України, в частині зобов`язання виплатити своєму неповнолітньому синові ОСОБА_15 суму до 5000.00 злотих, як аліменти, належні його синові, разом з можливими відсотками та всіма витратами виконавчого провадження, включаючи ви грати на виконавче провадження. Випадком, від якого залежить примусове виконання зобов язання, є завершення встановленого в §2 строку сплати аліментів на утримання сина і несплата цих аліментів на утримання сина і несплата цих аліментів, без необхідності подальшого звернення з вимогою про їх сплату. Стягувач може вимагати, щоб цей акт був визнаний таким, що підлягає примусовому виконанню до кінця 2042 року, але може звертатись з такою вимогою неодноразово. Таким чином, між батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вже врегульовано та вирішено питання щодо обов`язку батьком сплачувати аліменти на утримання спільного сина за законодавством Польщі шляхом укладення Договору та Заяви про подання до примусового виконання цього Договору, дія яких розповсюджується також і на територію України, як договірної сторони. У разі несплати або несвоєчасної сплати аліментів, на підставі заяви ОСОБА_7 судовий виконавець Польщі почне примусове стягнення аліментів із боржника - ОСОБА_8 , який фактично проживає та працює у місті Щецин Польща. ОСОБА_9 належним чином виконує свій обов`язок по сплаті аліментів та відповідно до умов укладеного Договору кожного місяця після укладення Договору, починаючи з жовтня 2023 року по квітень 2024 року сплатив аліменти у розмірі 300 злотих на рахунок ОСОБА_7 , який зазначено у Договорі, що підтверджується доданими до цієї заяви банківськими квитанціями. Боржник і надалі буде продовжувати виконувати свої аліментні зобов`язання за Договором. Натомість стягувач та отримувач аліментів ОСОБА_10 ввела в оману суд в Україні та навмисно не повідомила, що вже отримує із батька дитини аліменти, допустила повторне стягнення аліментів в Україні, чим порушила права та інтереси ОСОБА_11 , створивши для нього подвійний обов`язок сплати аліментів, що суперечить нормам як національного, так і міжнародного права. ОСОБА_10 отримує від ОСОБА_11 аліменти на підставі укладеного Договору, не виявила бажання розірвати Договір, отримані кошти може використовувати як в Польщі, так і в Україні на утримання дитини, розраховуючись банківською картою, на яку перераховано аліменти від ОСОБА_1 будь де без обмежень.

Як випливає із змісту листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01.07.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально - правові та процесуально - правові.

До матеріально-правових підстав відносять випадки відсутності зобов`язання боржника через його припинення, добровільне виконання боржником обов`язку поза межами виконавчого провадження, зарахуванням зобов`язання за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання зобов`язання.

Процесуальними ж підставами будуть обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

02.05.2024 року Криворізьким відділом державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №АСВП: 74892379 на підставі оскаржуваного судового наказу відносно боржника ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого документа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 11.04.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини.

Керуючись ст.ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати судовий наказ, прийнятий 11 квітня 2024 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області у справі №184/688/24, провадження №2-н/184/227/24, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 09.04.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, таким, що не підлягає виконанню.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш