Справа № 397/14/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.02.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мирошниченка Д.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Олександрівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника Кудіної Анастасії Вячеславівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 30.01.2024 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 БАНК) укладено договір позики № 2774583. 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 26 від 24.06.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29010,35 грн., з яких: 6911,97 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22098,38 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 03.03.2024 між відповідачем та ТОВ «1 БАНК» укладено договір позики № 79471232. 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 27 від 19.07.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34750 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24750 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 31.01.2024 між відповідачем та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладено кредитний договір № 48083-01/2024. 25.07.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 25072024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2024 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19500 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 30.01.2024 між відповідачем та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладено кредитний договір № 47435-01/2024. 19.09.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19092024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16250 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11250 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 24.12.2023 між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено кредитний договір № 7406015. 27.09.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27092024, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27.09.2024 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26711,49 грн., з яких: 7725,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18985,89 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 29.01.2024 між відповідачем та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено договір позики № 6851104. 11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 6 від 21.08.2024 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20950 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8450 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 7500 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Крім того, 13.03.2024 між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» укладено кредитний договір № 9141821. 30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 30.07.2024 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18192,50 грн., з яких: 4100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12705,90 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 460 грн. - комісія за надання кредиту; 926,60 грн. - неустойка (штраф, пеня).

Кредитні договори підписані електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача. Відповідач за вказаними договорами не виконав своїх зобов`язань. З моменту отримання прав вимог до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаними договорами на загальну суму 165364,34 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати по сплаті судового збору 3028,00 грн.

15.01.2025 відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі (а.с. 150-151).

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати без його участі, позов не визнав у повному обсязі.

30.01.2025 відповідачем через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву в якому останній позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні. В обгрунтування зазначив, що констатуючи факт наявності заборгованості за договорами позики та кредитними договорами, представник позивача не зазначила обставин та не надала доказів, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог первинних кредиторів до відповідача. Позивачем не додані первинні належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів від первісних кредиторів та неповернення або часткового повернення кредиту, якими є документи первинної бухгалтерської документації (виписка по рахунку, платіжні документи, тощо). Надані позивачем Витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, сформовані позивачем за декілька днів до подачі позову та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає кожен первісний кредитор. У позовній заяві не зазначені обставини та не надано доказів, що свідчать про виконання первинними кредиторами умов щодо перерахування коштів відповідачеві за договорами позики та кредитним договорами. Докази на підтвердження перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача до позовної заяви не додані. До договорів факторингу не долучено доказів його виконання щодо сплати фактором грошових коштів клієнту за відступлення права грошової вимоги, як передбачено договорами факторингу.

04.02.2025 представником позивача Макаровою Л.В. через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив відповідача в якому остання зазначила, що позивачем доведено факт укладення договорів з відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги є законними та обгрунтованими. Вказує, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів. Просила витребувати необхідні докази в АТ КБ «Приват Банк» щодо наявності у відповідача карти банку, її належності останньому, інформацію про надходження кредитних коштів та виписку по картці.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтей 15 та 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено що, на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надала суду паперові копії:

- договору позики № 2774583 від 30.01.2024, укладеного між відповідачем та ТОВ «1 БАНК», згідно якого сума позики 15000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка 2,50 % (фіксована). Пункт 21 договору позики визначає технологію укладення договору у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно- комунікаційної системи, із застосування електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно ЗУ «Про електронну комерцію» та із додатковим накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця (том 1 а.с. 13-15);

- договору позики № 79471232 від 03.03.2024, укладеного між відповідачем та ТОВ «1 БАНК», згідно якого сума позики 10000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка 2,5 % (фіксована). Пункт 21 договору позики визначає технологію укладення договору у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно- комунікаційної системи, із застосування електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно ЗУ «Про електронну комерцію» та із додатковим накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця (том 1 а.с. 24-26);

- договору про надання фінансового кредиту № 48083-01/2024, укладеного 31.01.2024 між відповідачем та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», згідно якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 31.01.2024, процентна ставка становить 2,50 % в день, кредит надається в безготівковій формі. Згідно п. 7.1 договору - договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін (том 1 а.с. 37-39);

- договору про надання фінансового кредиту № 47435-01/2024, укладеного 30.01.2024 між відповідачем та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», згідно якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 30.01.2024, процентна ставка становить 2,50 % в день, кредит надається в безготівковій формі. Згідно п. 7.1 договору - договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін (том 1 а.с. 48-50);

- договору про надання фінансового кредиту № 7406015, укладеного 24.12.2023 між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», згідно якого сума кредиту 14800 грн, строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день і застосовується у межах строк кредиту. Згідно п.9.2 вказаного договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами (том 1 а.с. 61-68);

- договору позики № 6851104, укладеного 29.01.2024 між відповідачем та ТОВ «МАНІФОЮ» згідно якого, сума позики 5000 грн., строк позики - до 24.03.2024, дата надання позики 29.01.2024, акційна процентна ставка 2% на день, базова процентна ставка 2,5 %. Згідно з п. 9.1 договір укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця шляхом введення одноразового ідентифікатора (том 1 а.с. 84-88);

- договору про споживчий кредит № 9141821, укладеного 13.03.2024 між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» згідно якого, сума кредиту становить 4100 грн., кредит надається строком на 345 днів, денна процентна ставка 1,99%, комісія 460 грн. Згідно з п. 6.1 договір укладається в електронній формі із застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором (том 1 а.с. 113-118).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 2 статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Разом із тим, аналізуючи обставини даного спору та надані суду докази, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано доказів укладення договорів позики та кредитних договорів, а саме: доказів про ідентифікацію відповідача, оскільки вказані договори підписані електронним підписом, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора.

Крім цього, надані представником позивача документи не містять відомостей про отримання кредитних коштів відповідачем, що суперечить положенням статті 1046 ЦК України, відповідно до якої договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Так, наданий представником позивача лист вих. № 2782_52 від 05.11.2024 за підписом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», містить інформацію про зарахування 29.01.2024 5000 грн. на карту НОМЕР_1 ( том 1 а.с. 249).

Крім того, наданий представником позивача лист вих. № 3466_07 від 04.02.2025 за підписом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», містить інформацію про зарахування 31.01.2024 6000 грн. на карту НОМЕР_1 ( том 2 а.с. 21).

Крім того, наданий представником позивача лист вих. № 3466_06 від 04.02.2025 за підписом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», містить інформацію про зарахування 30.01.2024 5000 грн. на карту НОМЕР_1 ( том 2 а.с. 26).

Ідентифікувати відповідача як власника банківської картки та отримувача цих коштів за вказаними документами неможливо. Також, ці документ не є первинними документами в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Вказані листи сформовані сервісом онлайн платежів «іPay.ua» не є належними та достатніми доказами виникнення та існування між кредитором та відповідачем кредитних відносин та доказом заборгованості.

Представник позивача також не надав доказів існування будь-яких правовідносин між первісним кредитором та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» щодо здійснення переказу коштів.

Крім того, надане представником позивача платіжне доручення № 12544032 від 13.03.2024 містить інформацію про зарахування коштів в сумі 4100 грн. ОСОБА_1 , згідно договору 9141821, на картку НОМЕР_1 (том 2 а.с. 9).

Однак, ідентифікувати відповідача як власника банківської картки та отримувача цих коштів за вказаним документом неможливо. Також, цей документ не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Інших документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від кредиторів на умовах договорів кредитування та договорів позики, представником позивача не надано.

Також, представником позивача не надано доказів того, що саме ОСОБА_1 було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (СМС повідомлення із кодами «В470», «R46235», «R87049», 0q7d2s), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, тобто, слід вважати, що договори позики за допомогою електронного підпису не підписувалися.

Стосовно поданих позивачем договорів факторингу та тверджень позивача про наявність у нього права вимоги до відповідача, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Так, 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (том 1 а.с. 17-18, 183-186).

25.07.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 25072024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (том 1 а.с. 42-44, 198-202).

19.09.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19092024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (том 1 а.с. 53-55, 207-211).

27.09.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27092024, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (том 1 а.с. 73-75, 216-220).

11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (том 1 а.с. 102-104, 225-228).

30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (том 1 а.с. 124-125, 233-237).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог процесуального закону доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Рішення суду має ґрунтуватись на належних та допустимих доказах.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд зауважує на тому, що в матеріалах справи містяться різні за своїм змістом подані представником позивача копії договорів факторингу, додаткових угод до договорів факторингу та актів прийому-передачі реєстрів боржників, оскільки встановлено, що відомості про «Загальні суми заборгованостей», «Ціни продажу», «Загальні суми прав вимоги, що відступається за договором», «Кількість боржників» в документах поданих разом з позовною заявою - відсутні (частина тексту прихована), а в документах поданих разом з відповіддю на відзив - наявні (вказані суми).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, частинами 2, 4 статті 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позивачем не було повідомлено письмово суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів в повному обсязі.

При цьому, суду є незрозумілим факт подачі представником позивача документів спочатку з одним змістом (прихованим текстом), а потім з іншим, що в свою чергу вказує на недобросовісне виконання представником позивача своїх процесуальних обов`язків.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд повинен врахувати як вимоги ч. 1 ст. 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.06.2023 у справі № 205/7739/21 /провадження № 61-3175св23/, від 16.11.2023 у справі № 757/19682 /провадження № 18-ц (61-11480св23).

Щодо договорів факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та № 11-01/2024 від 11.01.2024, суд зазначає таке.

Правовідносини за договорами позики № 2774583, № 6851104 та № 79471232, укладеними між відповідачем ТОВ «1 БАНК» виникли 29.01.2024, 30.01.2024 та 03.03.2024 відповідно, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та договір факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024. Отже, на час укладення договорів факторингу у ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «Маніфою» було відсутнє право вимоги до відповідача за договорами позики № 2774583, № 79471232 та № 6851104, оскільки відповідач на час укладання договорів факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинними договорами.

Предметом договору факторингу згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

За приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17).

Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало доказів переходу до нього права вимог до відповідача за договорами позики № 2774583, № 6851104 та № 79471232, оскільки договори позики були укладені 29, 30 січня 2024 року та 03 березня 2024 року відповідно, а договори факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ» передано право вимоги за договорами позики, був укладений 14 червня 2021 року та 11 січня 2024 року, тобто задовго до укладення договорів позики.

Копії Додаткової угоди № 7 до Договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, Додаткової угоди № 30 до Договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 26 від 24.06.2024 за Договором факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, Реєстру боржників № 26 від 24.06.2024, Додаткової угоди № 31 до Договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 27 від 19.07.2024 за Договором факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, Реєстру боржників № 27 від 19.07.2024, Акту прийому-передачі Реєстру боржників № 6 від 21.08.2024 за договором факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 та Реєстру боржників № 6 від 21.08.2024 (том 1 а.с. 187-191, 193-196, 229-231), суд не визнає допустимими і належними доказами щодо наявності у позивача права вимоги до відповідача.

Також, представником позивача на підтвердження позовних вимог подано розрахунки заборгованості за договором № 7406015 від 24.12.2023 від 24.12.2023 (том 1 а.с. 241-248), за догоровом позики № 6851104 від 29.01.2024 (том 1 а.с. 250), за кредитним договором 9141821 (том 2 а.с. 11-12), розрахунок заборгованості за кредитним договором 48083-01/2024 від 31.01.2024 (том 2 а.с. 22-24), за кредитним договором 47435-01/2024 від 30.01.2024 (том 2 а.с. 27-30), за договором 79471232 від 03.03.2024 (том 2 а.с. 32-38), за договором 2774583 від 30.01.2024 (том 2 а.с. 40-46).

Суд звертає увагу на те, що належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суд бере до уваги правові висновки, наведені, зокрема, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) за змістом яких: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі».

У постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21 зазначено, що: «Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу. 195. Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 196. Виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору».

Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 426/4264/19, провадження № 61-7310св24).

Однак, матеріали справи не містять виписок за рахунком відповідача, на який за умовами кредитних договорів та договорів позики позикодавець/кредитор зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договорів строк.

Не є доказами на підтвердження заборгованості також і реєстри боржників до договорів факторингів, оскільки такі не підтверджують здійснення фінансових операцій та не є первинним документом, що підтверджують розмір заборгованості. В наданих реєстрах зазначені лише номер і дата кредитного договору, ІПН боржника, прізвище боржника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування.

Щодо клопотання представника позивача, зазначеному у відповіді на відзив про витребування доказів щодо підтвердження перерахування коштів відповідачу та первинних документів бухгалтерського обліку, застосовуються приписи статті 84 ЦПК України.

Так, положення ч. 2 ст. 84 ЦПК України є імперативними нормами, що свідчить про неухильне їх дотримання особою, яка звертається із відповідним клопотанням.

З відповіді на відзив вбачається, що позивач не звертався із відповідними запитами про надання інформації, що містить банківську таємницю до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та у наданні такої інформації було відмовлено, водночас наводить відповідні обґрунтування для відмови у наданні запитуваної інформації, в тому числі неможливість отримання первинних документів бухгалтерського обліку у первісних кредиторів, оскільки це не передбачено договорами факторингу.

Суд відхиляє твердження позивача в цій частині, оскільки за приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, як це передбачено умовами договорів факторингу № 14/06/21, № 25072024, № 19092024, № 27092024, № 11-01/2024 та № 30072024/2 (п. 4.1- клієнт зобов`язується надати документацію по боржниках, зазначених в Реєстрі боржників протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, але в будь якому разі не раніше для сплати фактором ціни продажу заборгованості).

Таким чином, представник позивача звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від первісних кредиторів первинні документи, які підтверджують укладення кредитних договорів та договорів позики, що повністю кореспондується з приписами частини 1 статті 517 ЦК України.

Крім того, наведені представником позивача обґрунтування наголошують про неможливість розкриття інформації банком будь-якій особі, але не вказують на неможливість звернення до банку для отримання інформації. Проте, надання до суду доказів звернення для отримання цього доказу самостійно та неможливості самостійного отримання заявлених доказів є обов`язковим.

Представник позивача приписи пункту 4 частини 2 статті 84 ЦПК України не виконав, отже клопотання про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду й відсутність підстав для задоволення позовних вимог з вищеперелічених підстав.

Судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 274, 279-282, 284, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог представника Кудіної Анастасії Вячеславівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2025 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: 01032, місто Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Представник позивача: Кудіна Анастасія Вячеславівна, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: 07400, Київська область, місто Бровари, вул. Лісова, 2, поверх № 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.В. МИРОШНИЧЕНКО