Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2025 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В. ,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про зобов`язання припинення дій, які порушують режим тиші та правила співволодіння, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року,
У вересні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 припинити дії, які порушують режим тиші та дотримуватися Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в житлових приміщеннях. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 04 лютого 2025 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про зобов`язання припинення дій, які порушують режим тиші та правила співволодіння, відмовлено.

10 лютого 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Волинського апеляційного суду заяву, в якій просив апеляційний суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь його довірителя ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у зв`язку із розглядом даної справи в сумі 24416 грн 80 коп., що складаються із судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 22600 грн та 1816 грн 80 коп., сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

12 лютого 2025 року позивач ОСОБА_3 подала до апеляційного суду письмове заперечення, в якому просила у задоволенні зазначеної заяви відмовити.

Розгляд заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат проведено без виклику сторін спору.

Дослідивши зміст заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та приєднаних до неї письмових доказів, які підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу та судового збору, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, ч. 1 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати норми вказаної статті щодо поважності причин ненадання доказів стороною про понесені судові витрати під час розгляду справи, а також конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності, суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Таким чином, необхідною підставою для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, після прийняття рішення по суті позовних вимог, є неможливість подання стороною з поважних причин доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в апеляційній скарзі було зроблено заяву про те, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, яку планує понести відповідач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, становить 10000 грн та що докази понесення таких витрат буде подано до суду відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме протягом 5 днів після винесення рішення судом апеляційної інстанції.

Проте, ні в апеляційній скарзі, ні у поданій заяві від 10 лютого 2025 року про відшкодування судових витрат представником відповідача не зазначено про існування будь-яких поважних причин неможливості подання доказів про понесені або очікувані витрати на професійну правничу допомогу разом із апеляційною скаргою, чи до закінчення судових дебатів у справі.

У подальшому, вже після ухвалення рішення апеляційним судом, представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до заяви про відшкодування судових витрат було додано договір про надання правової (правничої) допомоги від 04 жовтня 2024 року № 29/24, акт прийому-передачі наданих послуг № 1 від 05 лютого 2025 року, наданих на підставі цього договору, та копію платіжної інструкції від 05 лютого 2025 року № @2PL407251, з яких слідує, що сума гонорару адвоката Войціховського А. В становить 22600 грн.

Разом з тим в цьому акті відсутні посилання на докази, які виправдовували б неможливість складання та подання такого акту прийому-передачі наданих послуг до закінчення судових дебатів. Натомість лише зазначено, що послуги адвоката оплачені клієнтом у сумі 22600 грн у повному обсязі на день складення акту.

Враховуючи наведене, а саме те, що заява про ухвалення додаткового судового рішення не містить обґрунтування поважності причин неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених відповідачем ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу, до закінчення судових дебатів тому в задоволенні заяви в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1816 грн 80 коп.

Відповідно до підпункту «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду оскаржуване рішення суду першої інстанції скасоване, а вимоги апеляційної скарги задоволені в повному обсязі, то з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги - 1816 грн 80 коп.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що при ухваленні постанови апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, то заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат задовольнити частково та ухвалити у справі додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1816 грн 80 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий

Судді