Провадження №22-ц/824/128/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року у справі за позовом ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електричну енергію.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою позивачем забезпечується постачання електричної енергії на платній основі. 01.07.2011 року між сторонами складено акт-звіряння, яким погоджено обсяги і вартість електричної енергії, яку споживає відповідач. Відповідно до вказаного акту, заборгованість відповідача за електричну енергію перед позивачем станом на 19.04.2011 року становить16 531,47 грн. Однак, відповідачем не було сплачено визначеної заборгованості, внаслідок чого станом на 19.03.2015 року утворилась заборгованість в сумі 44 149, 83 грн. 27.03.2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про реструктуризацію боргу у розмірі 44 149,83 грн. строком на 6 місяців, при цьому гарантував першочергово сплатити 30 % суми заборгованості у розмірі 13 500 грн. 01.04.2015 року між позивачем та відповідачем була укладена угода про розстрочення сплати заборгованості, відповідно до якої відповідач визнає заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про користування електричною енергією №0 від 07.10.2003 року та додатком до договору за показаннями 131 982 кВт/г приладу обліку електричної енергії на 19.03.2015 року у розмірі 44 149,83 грн. та має обов`язок перед позивачем її сплатити у повному обсязі. Однак, відповідач неналежним чином виконував умови угоди, внаслідок чого станом на 01.07.2018 року заборгованість по угоді складає 30 649,83 грн., які позивач просить стягнути у судовому порядку разом із 3% річних та інфляційною складовою боргу в сумі 22 101,47 грн.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 30 649,83 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу в сумі 22 101,47 грн., а також судові витрати.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електричну енергію було задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2021 року та призначено справу до нового судового розгляду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» 30 649,83 грн. заборгованості за угодою №21 від 01.04.2015 року, 22101,47 грн. інфляційної складової боргу та 3% річних, 1762,00 грн. судового збору, а всього 54513,30 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа /№761/22952/18 за позовом відповідача до ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про визнання частково недійсним пункту договору від 07 жовтня 2003 року про користування електричною енергією. Вважає, що розгляд даної справи є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, а тому провадження про справі підлягає зупиненню. Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не повідомив відповідача про розгляд справи та не надав можливості надати пояснення та клопотання про в суді першої інстанції, що тягне за собою незаконність рішення. Зазначає, що в даному випадку порушена підсудність справи, що тягне за собою необхідність скасування рішення.

05 травня 2023 року на адресу суду від позивач надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

01 червня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 07.10.2003 року між ПАТ «Київенерго» (правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ») та ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією, згідно з яким позивач постачає відповідачу електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюється ст. 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562.

Відповідно до п. 1.1.1 ці правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії.

01.07.2011 року між сторонами складено акт-звіряння, яким погоджено обсяги і вартість електричної енергії, яку споживає відповідач. Відповідно до вказаного акту, заборгованість відповідача за електричну енергію перед позивачем станом на 19.04.2011 року становить 16 531,47 грн.

Відповідачем не було сплачено визначеної заборгованості. Станом на 19.03.2015 року утворилась заборгованість в сумі 44 149, 83 грн. 27.03.2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про реструктуризацію боргу у розмірі 44 149,83 грн. строком на 6 місяців, при цьому гарантував першочергово сплатити 30 суми заборгованості у розмірі 13 500 грн.

01.04.2015 року між позивачем та відповідачем була укладена угода №21 про розстрочення сплати заборгованості, відповідно до якої відповідач визнає заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про користування електричною енергією №0 від 07.10.2003 року та додатком до договору за показаннями 131 982 кВт/г приладу обліку електричної енергії на 19.03.2015 року у розмірі 44 149,83 грн. та має обов`язок перед позивачем її сплатити у повному обсязі (а.с.55, 56). Однак вказані зобов`язання відповідачем в повному обсязі виконані не були, таким чином заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.07.2018 року становить 30 649,83 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, зазначив, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 30 649,83 грн., 3% - річних та інфляційні втрати, сума яких складає 22 101,47 грн.

Основним доводом апеляційної скарги є те, що розгляд зазначеної справи має бути зупиненим до набрання законної сили судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі №761/22952/18 за позовом відповідача до ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про визнання частково недійсним пункту договору від 07 жовтня 2003 року про користування електричною енергією.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Так, зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського, чи кримінального судочинства до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, доведення об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, яка має значення для цивільної справи, що розглядається і за умови, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у ньому, або якщо ці справи є взаємовиключними.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, що відображено в п. 33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01.02.2017, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Судом встановлено, що предметом позову у справі № 753/14800/18 за позовом ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості за електричну енергію.

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №761/22952/18 за позовом відповідача до ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про визнання частково недійсним пункту договору від 07 жовтня 2003 року про користування електричною енергією.

Відповідач зазначає, що наслідки розгляду цивільної справи №761/22952/18 прямо впливають на наслідки розгляду вказаної цивільної справи. В той же час, які саме обставини не можуть бути встановлені судом в ході розгляду даної справи, апелянт так і не навів.

Таким чином, колегія суддів констатує відсутність підстав для зупинення розгляду даної справи.

Водночас суд зазначає, що у разі прийняття Шевченківським районним судом м. Києва рішення про визнання частково недійсним пункту договору від 07 жовтня 200 року про користування електричною енергією , відповідач не позбавлений можливості звернення до суду за переглядом рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Що стосується доводів відповідача про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив відповідача про розгляд справи та не надав можливості надати пояснення та клопотання про в суді першої інстанції, що тягне за собою незаконність рішення, то колегія суддів зазначає таке:

У рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2022 року зазначено, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України .Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи 19 вересня 2022 року суд першої інстанції повідомив відповідача судовою повісткою-повідомленням. Вказана повістка була вручена відповідачу 12.09.2022 року особисто, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення. Таким чином, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта та зазначає, що суд першої інстанції здійснив належні заходи щодо належного повідомлення сторони про розгляд справи.

Наступним доводом апеляційної інстанції є те, що в даному випадку порушена підсудність справи, що тягне за собою необхідність скасування рішення. Зокрема зазначає, що дана справа була розглянута Дарницьким районним судом м. Києва, оскільки позивач зазначив у своєму позові, що відповідач проживає на АДРЕСА_1 . Відповідач зазначає, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження вказаного, відповідач долучив копію паспорту, в якій зазначено, він зареєстрований АДРЕСА_2 з 07.10.2005 року.

Водночас матеріалами справи встановлено, що станом на час подання позовної заяви ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за електричну енергію ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА від 16.10 2018 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.378 ЦПКправа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Матеріали справи не містять заяв відповідача про непідсудність справи Дарницькому районному суду м. Києва під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Що стосується клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, то суд зазначає таке.

Згідно зі ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Статтею 367 ЦПК України визначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції. Так, відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що надана надані копії позовних заяв у справі № 756/207/22 та №753/13725/18 не були подані до суду першої інстанції. Позивач не надав суду апеляційної інстанції доказів неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому вищевказана виписка не приймається апеляційним судом відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норми процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин справи та дотриманням норм матеріального права при її вирішенні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько