Справа № 373/2911/24
Номер провадження 2/373/277/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/2911/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача Ляр Д.Ю. звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.02.2023 заборгованість у розмірі 54945 грн 93 коп. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп., як сплачений судовий збір при поданні позову.

Позов обґрунтовано тим, що 17.02.2023 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту.

17.02.2023 відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: 1.Відповідно до п.1.2 договору тип кредиту та розмір кредитного ліміту : відновлювальна кредитна лінія до 200000 грн.; 2. Тип кредитної картки- картка «Універсальна»; 3. Відповідно до п.1.2 договору строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; 4.Відповідно до п.1.3 договору процентна ставка, відсотків річних - 42,0%; 5. Відповідно до п.1.4 договору кількість та розмір платежів, періодичність : сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредиту картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; 6. Відповідно до п.1.4 договору розмір мінімального обов`язкового платежу- 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно- у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; 7. відповідно до п.1.5 та п.2.1.1.2.12 договору проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 цивільного кодексу України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 60,00%.

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер НОМЕР_1 строк дії 12/26, тип Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку.

Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.

Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком.

Відповідно до п.2.1.1.3.5. договору сторони узгодили, що у разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі статті 212, 611, 651 ЦПК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Тобто сторони згідно статті 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту.

Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до п.1.5 та 2.1.1.2.12 договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 19.11.2024 має заборгованість 54945 грн 93 коп., яка складається з наступного : 44089 грн 71 коп.- заборгованість за тілом кредиту; 10856 грн 22 коп.- заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалою від 09.01.2025 відкрито провадження в даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.

На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивач надав суду копію Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг датовану 17.02.2023, що містить підпис відповідача відтворений на планшеті.

Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг містить умови кредитування щодо розміру кредитного ліміту для карт «Універсальна», «Універсальна Gold»; строк кредитування 12 місяців, кредит на споживчі цілі; спосіб надання кредиту- безготівковим шляхом.

Також Заява містить інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача щодо картки «Універсальна» у розмірі 43,0% та картки «Універсальна Gold» у розмірі 40,8% та іншу інформацію стосовно картки «Універсальна» та «Універсальна Gold».

Заява містить розділ 2 під назвою істотні та інші умови договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» та Преамбулу.

Водночас, у анкеті-заяві позичальника відсутня відмітка щодо типу кредитної картки, яку мав намір отримати відповідач ОСОБА_1 , відсутні відомості про те, що він отримав платіжну картку, строк дії цієї картки та що на його ім`я відкрито поточний рахунок.

Надана копія паспорта споживчого кредиту містить інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу додаткову інформацію.

Відповідно до довідки №768114 від 25.11.2024 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким надано наступні кредитні картки : № НОМЕР_1 , дата відкриття - 17.02.2023, термін дії - 12/26, картка «Універсальна»; № НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки №765552 від 25.11.2024 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) старт карткового рахунку 17.02.2023 № НОМЕР_1 , 17.02.2023 встановлений кредитний ліміт у розмірі 75000 грн 00 коп., 17.02.2023 зменшення кредитного ліміту - 75000 грн 00 коп., 11.04.2023 зменшення кредитного ліміту - 42612 грн 44 коп., 01.08.2023 кредитний ліміт 0,00 грн.

Також, представник позивача надав виписку за договором б/н за період 17.02.2023-25.11.2024.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.02.2023, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 19.11.2024 заборгованість за тілом кредиту складає 44089 грн 71 коп., в тому числі : поточним тілом кредита-0,00 грн, простроченим тілом кредиту 44089 грн 71 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками 10856 грн 22 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 0,00 грн., загальна заборгованість за наданим кредитом 54945 грн 93 коп.

Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 та частини 6 статті 91 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 2 статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Проте, роздруківку Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з підписом відповідача про ознайомлення представник позивача суду не надав.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.02.2023, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 19.11.2024, погашено заборгованості за поточним тілом кредиту - 2521 грн 96 коп., погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 713 грн 56 коп., погашено заборгованості по нарахованим відсоткам - 1201 грн 36 коп., погашено заборгованість по простроченим відсоткам 0 грн 00 коп., погашено заборгованість по нарахованим відсоткам на прострочений кредит згідно ст.625 0 грн 00 коп., погашено заборгованості по пені 0 грн 00 коп., погашено заборгованості по комісії 0 грн 00 коп. Заборгованість за тілом кредиту складає 44089 грн 14 коп., в тому числі поточним тілом кредиту - 00 грн 00 коп., простроченим тілом кредиту - 44089 грн 71 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 00 грн 00 коп.; заборгованість за простроченими відсотками 10856 грн 22 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 -0 грн 00 коп., заборгованість по пені 0 грн 00 коп., заборгованість по комісії 0 грн 00 коп., загальна заборгованість за наданим кредитом - 54945 грн 93 коп.

Позивач стверджує, що відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредитних коштів, проте станом на 19.11.2024 заборгованість за поточним тілом кредиту складає 0, 00 грн.

Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримав. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув позичальнику на конкретну дату. У заяві позичальника від 17.02.2023 плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справи відсутні докази можливості його нарахування. Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, фактично просить стягнути з відповідача лише суму простроченого тіло кредиту, що вбачається з розрахунку заборгованості.

Суд зауважує про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в заяві від 17.02.2023, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями, що узгоджується з висновком викладеним у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).

Паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній статті 13 цього Закону. Включення позивачем паспорту споживчого кредиту до кредитного договору як невід`ємної частини договору, суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Доказів наявності у відповідача заборгованості та підстав нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, тоді як відсутня заборгованість за тілом кредиту, банком суду надано не було.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача на підтвердження існування заборгованості у відповідача за кредитним договором надав виписку про рух коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 за договором б/н, яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по рахунку починаючи з 17.02.2023 по 01.12.2023. Водночас будь-якої інформації про встановлення кредитного ліміту вказана виписка з особового рахунку не містить, тобто не містить ознак належності до основного документу заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що датована 17.02.2023.

Таким чином, виписка по особовому рахунку надана представником позивача не може бути належним доказом у розумінні статті 77 ЦПК України, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування.

Отже, надані представником позивача документи не підтверджують наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі зазначеному у позовній заяві та на підставі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг датованої 17.02.2023.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

У своїй заяві до суду позивач просив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

У такий спосіб, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Акціонерне Товариство комерційний банк «ПриватБанк» місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І. О. Опанасюк