БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/38/25
Провадження №2/730/91/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

"17" лютого 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягувати з відповідача на її користь на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі 11 000 грн щомісяця, починаючи з дати подання позову й до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона з відповідачем від укладеного 25.10.2003р. шлюбу, який розірвано за рішенням суду від 23.08.2013р., мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , який зареєстрований з нею і перебуває на її утриманні. На даний час син продовжує навчатися на 1-му курсі Словацького технічного університету в Братиславі, форма навчання - денна на бюджетній основі термін. Однак, саме навчання й проживання в м. Братислава Республіки Словаччина пов`язане з витратами по оплаті за гуртожиток, мобільний зв`язок та інтернет, медичне страхування, харчування, проїзд, а всього - на загальну суму близько 20 000 грн, у зв`язку з чим син потребує матеріальної допомоги. Позивачка за рахунок свого заробітку, який становить у межах 15 000 грн на місяць, самостійно не в змозі утримувати сина під час його навчання. Натомість батько дитини є працездатним, військовослужбовцем ЗСУ і отримує сукупний середньомісячний дохід у розмірі близько 42 000 грн, інших утриманців не має, що свідчить про його можливість надавати грошову допомогу на навчання сина.

Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що за домовленістю із відповідачем їх син ОСОБА_4 вступив на навчання до Словацького технічного університету в Братиславі; при цьому вони обоє усвідомлено розуміли, що навчання дитини за кордоном буде більш фінансово обтяжливим, ніж в Україні. Відповідач є військовослужбовцем ЗСУ і отримує мінливий дохід у залежності від додаткових і стимулюючих виплат. Тому після досягнення ОСОБА_5 повноліття вони досягли усної домовленості про фіксований розмір аліментів у 11 000 грн, які відповідач буде щомісяця сплачувати на навчання сина і які для нього не є обтяжливими. Вона хотіла укласти письмовий договір про аліментні обов`язки відповідача у вказаному розмірі, але той із-за специфіки військової служби постійно зайнятий і змінює місцезнаходження. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та шляхом публікації оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ч.6-8, 11 ст.128 ЦПК України), але в судове засідання не з`явився, про поважність причин неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав.

Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом положень ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р., обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є безспірним, вони повинні це робити за наступних умов: 1/дочка чи син повинен потребувати матеріальної допомоги; 2/батьки спроможні надавати таку допомогу; наявність цих обставин в силу вимог ст.12, 81 ЦПК України має довести позивач (як і бажаний розмір аліментів). Крім того, з огляду на приписи ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При цьому, суд зважує на ту обставину, що положення СК України надають винятково одержувачу аліментів право вибору способу їх стягнення та подальшої його зміни.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 (по чинному правопису - ОСОБА_6 ) народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками є ОСОБА_2 (відповідач по справі) та ОСОБА_1 (позивачка по справі), шлюб між якими було зареєстровано 25 жовтня 2003 року та розірвано за рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 серпня 2013 року.

ОСОБА_3 зареєстрований разом із матір`ю в АДРЕСА_1 .

Повнолітній син сторін у справі ОСОБА_3 наразі продовжує навчатися на 1-му курсі денної форми будівельного факультету Словацького технічного університеті в Братиславі; тривалість навчання 4 роки; навчання розпочато 01.09.2024р.

При цьому, ОСОБА_3 під час навчання несе витрати на проживання, харчування, проїзд, придбання одягу, оплату послуг мобільного зв`язку, інтернету; змоги працевлаштуватися не має через специфіку денної форми навчання, що свідчить про потребу дитини в матеріальній підтримці з боку батьків.

Позивачка є особою працездатного віку, має постійне місце роботи в ТОВ «Зібрано», де її щомісячний нарахований заробіток складає близько 15 000 грн, інших джерел доходів не має.

Відповідач мав останнє відоме зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 , але 14.11.2023р. знятий із реєстраційного обліку за заявою власника. Відповідач є чинним військовослужбовцем ЗСУ і отримує постійний, але мінливий дохід, сума якого за 2024 рік склала 480032,01 грн, що в середньомісячному розмірі становить близько 40 000 грн. Відомостей про стан здоров`я чи наявність інших осіб, яких за законом він зобов`язаний утримувати, відповідач суду не надав. За рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2013 року сплачував на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Зазначені обставини підтверджуються копіями паспортів, свідоцтва про народження, довідками про реєстрацію місця проживання особи, судових рішень від 08.02.2013р., 23.08.2013р., довідкою про навчання від 22.08.2024р., довідкою про доходи позивачки від 03.01.2025р., індивідуальними відомостями про застраховану особу ПФУ форми ОК-5 про доходи відповідача.

Позивачка в заяві клопоче про стягнення з відповідача аліментів на навчання сина саме в твердій грошовій сумі, що є її диспозитивним правом і суд не вправі самостійно змінювати обраний нею спосіб.

Отже, враховуючи розміри матеріального забезпечення дитини та її батьків, їх сімейне становище, стан здоров`я, неподання відповідачем відзиву на позов, що непрямо може свідчити про узгодження між сторонами розміру аліментних зобов`язань батька, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про потребу в матеріальному забезпеченні їх сина ОСОБА_3 під час навчання за рахунок відповідача в розмірі 11 000 грн на місяць, яке той спроможний надавати і не є для нього надмірним тягарем, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягувати вказану суму з ОСОБА_2 у якості аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом приписів ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Одночасно суд констатує, що аналіз змісту ч.2 ст.199 СК України вказує на те, що законодавець не передбачив такої можливості, як зупинення нарахування аліментів, переривання сплати аліментів у певні періоди, зокрема коли повнолітня дитина безпосередньо не бере участі в освітньому процесі, а також звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання в період канікул, переходу на навчання на інший освітній рівень або до іншого навчального закладу, зокрема вступу до магістратури. Правило ч.2 ст.199 СК України виключно передбачає припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення нею навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання у навчальному закладі.

Завершення повнолітньою дочкою/сином до досягнення ними 23 років навчання на певному освітньому рівні та: 1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або 2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти).

Тому, аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання сина слід стягувати з дня пред`явлення позову до суду 10 січня 2025 року і до припинення ОСОБА_3 навчання у Словацькому технічному університеті в Братиславі, а в разі продовження ним навчання не більше ніж до досягнення здобувачем освіти 23 років (05.12.2029р).

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 квітня 2023 року у справі № 752/20152/16-ц.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов ОСОБА_1 є обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви в даній категорії справ (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.191, 199-201 СК України, ст.2-5, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти в розмірі 11 000 грн щомісяця, починаючи з 10 січня 2025 року і до закінчення навчання сина в Словацькому технічному університеті в Братиславі, а у разі продовження навчання не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць (11 000 грн) підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне заочне судове рішення складено 17 лютого 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець