Справа № 2-540/2001
Провадження № 2-в/202/10/2025
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2025 року Індустріальний районний суд м Дніпропетровська у складі головуючого судді Мачуського О.М., за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-540/2001,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, за результатом розгляду якого Петровським районним судом м. Донецька ухвалоно рішення від 18 червня 2001 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що Петровським районним судом м. Донецька розглянуто справу №2-540 та 18.06.2001 року ухвалено рішення, яким розірвано шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Сторони до органу РАЦС не звертались та не здійснили державну реєстрацію розірвання шлюбу. Заявник вказує, що рішення суду відсутнє в ЄРСР. При цьому, йому було відмовлено в державній реєстрації розірвання шлюбу, оскільки органи РАЦС не мають можливості витребувати рішення суду з Петровського районного суду м. Донецька, через призупинення його роботи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2025 року відкрито провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-540/2001.

Учасники в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду питання про відновлення втраченого провадження. Заявник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та розглянувши питання про відновлення втраченого провадження цивільної справи №2-540 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, суд прийшов до наступних висновків.

Відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом (ст.488 ЦПК України).

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду (ст.489 ЦПК України).

Заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції (ст.490 ЦПК України).

Відповідно до ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

У зв`язку з цим слід визнати, що відновлення втраченого провадження це є відтворення в документах судового провадження. Тобто, безпосереднім об`єктом відновлення є конкретний перелік відсутніх повністю або частково матеріалів втраченої цивільної справи.

Суд враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Судом встановлено, що 22 серпня 1992 року міським відділом РАЦС м. Донецька зареєстровано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , актовий запис № 660, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 22 серпня 1992 року Міським відділом РАЦС м. Донецька.

Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 18 червня 2001 року ухваленим за результатом розгляду цивільної справи № 540/2001, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований міським відділом РАЦС м. Донецька 22 серпня 1992 року, актовий запис № 660.

Заявник вказує про неможливість отримання судового рішення для можливості подальшої реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007).

В Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній текст рішення Петровського районного суду м. Донецька від 18.06.2001 року по цивільній справі № 2-540/2001, оскільки його ухвалено до затвердження Процедури формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року, із змінами, м. Донецьк, де зареєстрований відповідач, з 07.04.2014 року по теперішній час відноситься до територій України, тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» визначено територіальну підсудність цивільних справ, підсудних Петровському районному суду міста Донецька, розташованого у районі проведення антитерористичної операції, на Краснолиманський міський суд Донецької області.

Окрім того, розпорядженням Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ з Краснолиманського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

При цьому, матеріали цивільної справи № 2-540/2001 до Індустріального районного суду не надходили.

За наведених обставин, наявні достатні підстави вважати, що судове провадження по цивільній справі № 2-540/2001, втрачено, а заявник позбавлений можливості отримати копію повного судового рішення.

При цьому, заявником надано видану судом копію вступної та резолютивної частин рішення Петровського районного суду м. Донецька від 18.06.2001 року по цивільній справі № 2-540/2001, яку було безпосередньо досліджено судом в ході розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) покладає на нашу державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від нашої держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського суду з прав людини законодавчо ґрунтується на нормах п. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р., згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., у якій зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого 1 демократичного суспільства. Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення.

За змістом розділу Х «Відновлення втраченого судового провадження» ЦПК України обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, законодавцем віднесено на розсуд суду.

Незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина ухвали про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі, оскільки наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 29 листопада 2019 року у справі № 2-2062/11 (провадження № 61-23154св18), від 05 грудня 2018 року у справі №2-879/10 (провадження №61-6618св18).

Відповідно до ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-540/2001 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в частині зазначення вступної та резолютивної частини рішення Петровського районного суду м. Донецька від 18 червня 2001 року.

Керуючись ст.ст.488-490,493,494, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-540/2001 задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-540/2001 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в частині зазначення вступної та резолютивної частини рішення Петровського районного суду м. Донецька від 18 червня 2001 року, що має наступний зміст (викладений мовою оригіналу судового рішення):

Дело № 2-540

2001г.

РЕШЕНИЕ

ИМЕНЕМ УКРАИНЫ

г. Донецк 18 июня 2001 г.

Петровский районный суд г. Донецка в составе: председательствующий судья ОСОБА_4 при секретаре Бесчасной О.А., рассмотрев в открытом судебном заседании в г. Донецке гражданское дело по исковому заявлению ОСОБА_5 к ОСОБА_6 , о расторжении брака, -

На основании изложенного, руководствуясь ст. 38-40 КоБС, ст. 202-203 ГПК Украины, суд

РЕШИЛ:

Иск ОСОБА_2 удовлетворить.

Брак между ОСОБА_6 и ОСОБА_5 , зарегистрированный в городском отделе ЗАГСа г. Донецка 22 августа 1992 г., актовая запись № 660 расторгнуть.

Несовершеннолетнюю дочь ОСОБА_7 , рождения ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оставить на воспитание ОСОБА_5 .

При регистрации расторжения брака в органах РАГСа взыскать с ОСОБА_6 госпошлину в доход государства в размере 10 грн., освободить от ее уплаты ОСОБА_5 .

Решение может быть обжаловано в судебную коллегию по гражданским делам Донецкого областного суда в течении 10 дней со следующего дня послу уго провозглашения.

Судья: /підпис/ В.В. Мирошниченко

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду в 15-ти денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Мачуський