Провадження №2/523/441/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманої допомоги на проживання,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи

Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі за текстом ДПСП ОМР) звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з ОСОБА_1 неправомірно отриману допомогу на проживання внутрішньо переміщеної особи в розмірі 12 000,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПСП ОМР, як внутрішньо переміщена особа та у період з березня 2022 по лютий 2024 отримувала допомогу на проживання. Під час опрацювання заяви відповідача 29.05.2024 ДПСП ОМР встановило, що з 23.02.2022 відповідач є власницею нерухомого майна, зокрема квартири, загальною площею 48,5 кв.м Постановою КМУ від 11.07.2023р. №709, підпунктом 5 пункту 2 з 01.09.2023 була припинена виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у п.1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації. Отже, на думку позивача, ОСОБА_1 , в період з вересня 2023 по лютий 2024 безпідставно отримала допомогу на суму 12000,00грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 направила до суду відзив на позовну заяву в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що вона не вчиняла недобросовісних дій, які стали наслідком призначення та виплати їй допомоги, така була призначена добровільно, без помилок. Вважає, що за наявності законних підстав позивач мав самостійно припинити виплати допомоги, принаймні того, що вона не скривала інформації про власність на квартиру, а у позивача була можливість перевірити таку самостійно, так як реєстри є загальнодоступними. Вважає, позовні вимоги безпідставними.

Представник ДПСП ОМР направила до суду відповідь на відзив в якому посилаючись на норми права, які підлягають застосуванню, просить задовольнити позовні вимоги.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі

Ухвалою судді від 14.10.2024р. провадження у справі було відкрито з призначенням справи до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25.11.2024р. до суду надійшов відзив на позовну заяву.

09.12.2024р. судом прийнята відповідь на відзив.

ІІІ. Позиції сторін

Представник ДПСП ОМР у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні вважала, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами що ОСОБА_1 з 23.04.2022р. перебуває на обліку в ДПСП ОМР, як внутрішньо переміщена особа.

На підставі рішення ДПСП ОМР від 30.05.2022р. б/н за заявою ОСОБА_1 , з 01.03.2022 їй призначена допомога на проживання, як внутрішньо переміщеній особі в розмірі 2000,00грн на місяць.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2024, сформованого представником ДПСП ОМР, встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.02.2022р., є власником квартири АДРЕСА_1 .

04.06.2024р. ДПСП ОМР було направлено ОСОБА_1 листа в якому повідомлено, що в період з вересня 2023 по лютий 2024 їй була нарахована та неправомірно нею отримана допомога в загальному розмірі 12000,00грн., яку вона зобов`язана повернути до 05.07.2024.

З урахуванням наведеного, позивач стверджує, що за період з вересня 2023 по лютий 2024 виникла переплата допомоги відповідачці в сумі 12000,00грн., яку вона відмовляється повернути в добровільному порядку.

За твердженням позивача предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення надміру виплаченої допомоги, яка мала місце у зв`язку з її безпідставною виплатою.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначений Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №332 від 20.03.2022 (далі Порядок №332), який застосовується судом за змістом, діючим на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи та виплати їй допомоги (23.04.2022).

Згідно пункту 2 Порядку №332 допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені впереліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Пунктом 6 Порядку №332 визначено що для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (далі - Портал Дія).

У заяві зазначається: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника; реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження; відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа; адреса місця, куди перемістилася особа, та контактний номер телефону; номер поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги єПідтримка або номер банківського рахунка (за стандартом IBAN) заявника для виплати допомоги;наявність статусу особи з інвалідністю; відомості про неповнолітніх дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою. Інформація про неповнолітню дитину включається до заяви одного з батьків. Заява вважається поданою в разі заповнення особою всіх полів форми.

Перевірка відомостей, зазначених внутрішньо переміщеною особою в заяві, проводиться органами соціального захисту населення, уповноваженою особою виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг під час формування та подання заяви засобами Порталу Дія (п.8 Порядку №332).

У разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення (п.11 Порядку).

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі, ОСОБА_1 з 23.04.2022 на законних підстав звернулась до позивача із заявою про прийняття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи, та з 01.03.2022р. отримувала щомісячно допомогу в розмірі 2000,00грн.

Постановою КМУ від 11 липня 2023 р. № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» від 11.07.2023р., зокрема підпунктом 5 п.2, установлено, що з 1 вересня 2023 р. виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови:

внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).

З огляду на те, що ОСОБА_1 на час призначення допомоги була власницею нерухомого майна в м. Одесі, то з 01.09.2023р. на підставі постанови КМУ № 709 від 11.07.2023р. раніше призначена виплата допомога повинна була припинитися. Втім, позивачем така виплата проводилась до лютого 2024 включно.

Вирішуючи питання про стягнення надміру виплаченої суми допомоги суд виходить з наступного мотивування.

Так, за змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач, як на правову підставу для задоволення позову, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Водночас ст.1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч.1 ст.1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів, тобто в даному випадку ДПСП ОМР.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року при розгляді справи № 545/163/17 та постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-цтапостанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-цзазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку ДПСП ОМР, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для переплати допомоги, а також зловживань з боку відповідача при отриманні такої допомоги, а так саме і її отримання після 01.09.2023р., позивачем суду надано не було.

Таким чином позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача, її винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати соціальної допомоги.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування і перерахунок допомоги, а також здійснення контрольних функцій.

Окрім цього, суд звертає увагу, що спеціалісти ДПСП ОМР перед тим, як продовжувати виплату відповідачці допомоги після 01.09.2023, на підставі постанови КМУ № 709 від 11 липня 2023 мали провести верифікацію та встановити наявність або відсутність підстав для подальшої виплати. При цьому суд звертає увагу, що з огляду на набрання постанови КМУ №709 законної сили з 15.07.2023р. та враховуючи її логічне послідовне тлумачення, саме на працівників соціальних служб було покладено обов`язок у період з 15.07. по 01.09.2023р. провести верифікацію відносно осіб, яким раніше була призначена соціальна допомога. Однак цього зроблено не було, що свідчить про недотримання позивачем вимог згаданої постанови КМУ.

Натомість, матеріалами справи встановлено, що нарахування та виплата допомоги після вересня 2023 по лютий 2024 проведено позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки, та за відсутності недобросовісності з боку набувача ОСОБА_1 , у зв`язку із чим до даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені кошти поверненню не підлягають.

Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем усупереч наведеним вище вимогами закону не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком на підтвердження того, що прийняттю рішення про продовження виплати допомоги з 01.09.2023р. та сам факт здійснення надміру виплаченої допомоги, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачена допомога не підлягає поверненню.

Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті допомоги, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов переконливого висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог до ОСОБА_1 , в задоволенні яких слід відмовити у повному обсязі.

VІ. Судові витрати

Згідно ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі судові витрати покладаються на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268,279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманої допомоги на проживання відмовити у повному обсязі.

Найменування сторін:

Позивач: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, , м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д;

Відповідач:

ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційний суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду складено 18 лютого 2025р.

Суддя