провадження № 22-ц/824/2922/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України поданою директором Ярмаком Андрієм Миколайовичем на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення заборгованості по виплаті одноразової грошової допомоги та пені,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому просив суд:

стягнути з ДП «Украерорух» заборгованість по виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 91 492,33 грн та пеню за період часу з 15 квітня 2022 року до 22 грудня 2023 року в розмірі 34 641,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що наказом директора Дніпровського РСП ДП «Украерорух» №809/о від 05 жовтня 2021 року був звільнений з посади заступника керівника польотів (оперативного чергового) центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування.

08 жовтня 2021 року сторони уклали договір №ВС-3, за яким ДП «Украерорух» зобов`язався виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в загальному розмірі 548 954,00 грн. Це грошове зобов`язання відповідач зобов`язався виконати протягом 6 місяців з дня укладення договору шляхом щомісячної сплати ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 91 492,33 грн. У випадку неналежного виконання грошового зобов`язання ДП «Украерорух» зобов`язався сплатити позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно виплаченої суми за кожен день затримки.

На підставі цього договору 11 жовтня 2021 року директор Дніпровського РСП ДП «Украерорух» видав наказ №826/о, згідно з яким перший платіж в розмірі 91 492,33 грн підлягав виплаті до 23 жовтня 2021 року, другий платіж в розмірі 91 492,33 грн - до 30 листопада 2021 року, третій платіж в розмірі 91 492,33 грн - до 31 грудня 2021 року, четвертий платіж в розмірі в розмірі 91 492,33 грн - до 31 січня 2022 року, п`ятий платіж в розмірі 91 492,33 грн - до 28 лютого 2022 року, шостий платіж в розмірі 91 492,33 грн - до 31 березня 2022 року.

ОСОБА_1 посилається на те, що наказом директора Дніпровського РСП ДП «Украерорух» №64 від 21 березня 2022 року було зупинено дію виданого ним наказу №826/о від 11 жовтня 2021 року. У зв`язку з цим позивачу не був виплачений останній платіж за березень 2022 року.

Отже, з березня 2022 року відповідач відмовився від виконання своїх зобов`язань щодо оплати частини грошової допомоги, відповідно до договору №ВС-3 від 08 жовтня 2021 року, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Неналежне виконання Украерорухом умов договору є підставою для стягнення залишку одноразової грошової допомоги у сумі 91 492,33 грн та пені за час затримки розрахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу від 23 січня 2024 року відповідач позов не визнав. Зазначив, що в лютому 2024 року у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією проти України був введений воєнний стан. ДП «Украерорух» припинило свою діяльність та з того часу не отримує прибуток. Ці обставини унеможливлюють виплату позивачу залишок одноразової грошової допомоги, визнані форс-мажорними обставини та звільняють відповідача від відповідальності за допущене порушення грошового зобов`язання. Крім того, ОСОБА_1 заявив вимогу про стягнення пені вже після закінчення річного строку позовної давності.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 91492 гривень 33 копійок та пеню за період часу з 27 грудня 2022 року до 22 грудня 2023 року в розмірі 20421 гривні 59 копійок. У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення пені в більшому розмірі відмовлено. Стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в дохід держави судовий збір в розмірі 1119 гривень 14 копійок..

Не погодившись із вказаним рішенням суду, директор Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - Ярмак Андрій Миколайович 30 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що у зв`язку з військовим вторгненням рф в Україну та веденням воєнного стану підприємство відповідача 21 березня 2022 року видало наказ №64 про призупинення з 01 березня 2022 року дії у тому числі наказу №826/о від 11 жовтня 2021 року. Наказ №64 не скасовано та не визнано незаконним у судовому порядку.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що до відносин сторін повинні застосовуватися положення ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», за умовами яких військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Отже, в даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошової допомоги у розмірі 91 492,33 грн.

Вирішуючи спір в частині стягнення пені місцевий суд не врахував відсутність вини відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року поновлено Державному підприємству обслуговування повітряного руху України строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України поданою директором Ярмаком Андрієм Миколайовичем на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення заборгованості по виплаті одноразової грошової допомоги та пені, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

22 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бевза Микола Олександрович подав відзив, у якому заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник апелянта Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - Бохан Олександр Григорович вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Бевза Микола Олександрович заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював в Дніпровському РСП ДП «Украерорух» на посаді заступника керівника польотів (оперативного чергового) центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування та наказом директора Дніпровського РСП ДП «Украерорух» №809/о від 05 жовтня 2021 року позивач був звільнений з роботи з 08 жовтня 2021 року.

08 жовтня 2021 року ДП «Украерорух» уклав з позивачем договір №ВС-3, за яким відповідач зобов`язався виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в загальному розмірі 548 954,00 грн. Це грошове зобов`язання ДП «Украерорух» зобов`язалося виконати протягом 6 місяців з дня укладення договору шляхом щомісячної сплати позивачу грошових коштів в розмірі 91 492,33 грн. У випадку неналежного виконання грошового зобов`язання відповідач зобов`язався сплатити ОСОБА_1 пеню в розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно виплаченої суми за кожен день затримки.

11 жовтня 2021 року на підставі вказаного договору директор Дніпровського РСП ДП «Украерорух» видав наказ №826/о, згідно з яким перший платіж в розмірі 91 492,33 грн підлягав виплаті до 23 жовтня 2021 року, другий платіж в розмірі 91 492,33 грн - до 30 листопада 2021 року, третій платіж в розмірі 91 492,33 грн - до 31 грудня 2021 року, четвертий платіж в розмірі в розмірі 91 492,33 грн - до 31 січня 2022 року, п`ятий платіж в розмірі 91 492,33 грн - до 28 лютого 2022 року, шостий платіж в розмірі 91 492,33 грн - до 31 березня 2022 року.

ДП «Украерорух» не виконало умови договору у повному обсязі та не виплатило позивачу останню частину одноразової грошової допомоги в розмірі 91 492,33 грн.

На підставі наказу директора ДП «Украерорух» №64 від 21 березня 2022 року зупинено дію виданого ним наказу №826/о від 11 жовтня 2021 року.

Відповідно до копії звіту про фінансові результати за 2022 рік, у вказаному році ДП «Украерорух» був збитковим підприємством.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі №160/2553/23 з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 стягнута заборгованість по виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 91 492,33 грн та пеня за період часу з 15 квітня 2022 року до 07 лютого 2023 року в розмірі 16 894,74 грн. Однак постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року та закрито провадження в адміністративній справі.

Вирішуючи спір у справі, суд першої інстанції вважав, що ні наказ директора ДП «Украерорух» №64 від 21 березня 2022 року, ні тяжке фінансове становище відповідача не звільняють ДП «Украерорух» від виконання грошового зобов`язання за договором №ВС-3 від 08 жовтня 2021 року, а тому належить стягнути з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 91 492,33 грн. Однак, оскільки попереднє пред`явлення ОСОБА_1 адміністративного позову не перериває строк позовної давності для пред`явлення ним позову в порядку цивільного судочинства, а боржник не звільняється від відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання навіть у випадку неможливості його виконання, суд стягнув з ДП «Украерорух» на користь позивача пеню за період часу з 27 грудня 2022 року до 22 грудня 2023 року в розмірі 20 421,59 грн.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено положеннями пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби мав право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За положеннями статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, в яких вони працювали.

У день звільнення з військової служби між сторонами укладено договір № ВС-3, за умовами якого розмір грошової допомоги визначається відповідно до законодавства України і становить 548 954 грн.; підприємство виплачує грошову допомогу рівними частинами у розмірі 91 492,33 грн. протягом 6 місяців з дня укладання договору; перша частина виплачується протягом 10 банківських днів з дня укладання договору, решта п`ять частин протягом кожного наступного календарного місяця; у разі невиплати грошової допомоги у строки, передбачені пунктом 3.2 цього договору, підприємство сплачує отримувачу пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно виплаченої суми за кожен день затримки, починаючи з 11 робочого дня.

Цим договором ДП «Украерорух» та ОСОБА_1 змінили умови виплати одноразової грошової допомоги, розстрочили виплату одноразової грошової допомоги на шість місяців та встановили відповідальність ДП «Украерорух» за прострочення виконання зобов`язань.

Відтак, спірні правовідносини щодо невиплати позивачу останньої частини розстроченої суми одноразової грошової допомоги та пені за час затримки виплати цієї суми фактично виникли у зв`язку з невиконанням ДП «Украерорух» умов договору № ВС-3.

Наказом ДП «Украерорух» від 09 квітня 2021 року №239 затверджено Порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, та у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 1.1 цей порядок визначає механізм призначення і розстрочення виплати одноразової грошової допомоги, зокрема, військовослужбовцям, відрядженим до ДП «Украерорух», у разі звільнення з військової служби безпосередньо з посад ДП «Украерорух».

За положеннями пункту 2.1 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби військовослужбовців, відряджених до ДП «Украерорух», виплачується в порядках та розмірах, встановлених Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975; призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі звільнення з посади на підприємстві здійснюється на підставі наказу Міністерства оброни України про звільнення військовослужбовця з військової служби та згідно з відповідним рапортом військовослужбовця.

Частинами першою, другою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

До березня 2022 року відповідач у цій справі своєчасно виконував умови договору №ВС-3 від 08 жовтня 2021 року, що не заперечується сторонами.

Підставою припинення виплати одноразової допомоги позивачу стало запровадження на підприємстві з 01 березня 2022 року режиму простою, відповідно до наказу ДП «Украерорух» від 01 березня 2022 р. №126 «Про впровадження режиму простою й оплати праці на період воєнного стану», до прийняття відповідного рішення, оскільки на цей час на підприємстві в наявності непередбачувані та непереборні події, які відбулися незалежно від волі й бажання підприємства, які підтверджуються довідкою Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, якою засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та які є об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності по договорах, і виконання яких є неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Таким чином, станом на час розгляду справи залишок несплаченої відповідно до умов договору одноразової допомоги відповідача перед позивачем складає 91 492,33 грн.

Колегія суддів вважає посилання апелянта на призупинення виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин - військової агресії рф проти України, закриттям повітряного простору України для виконання польотів цивільної авіації через військову агресію рф, і, як наслідок, відсутністю фінансових надходжень за аеронавігаційне обслуговування, безпідставними та такими, що не звільняють його від обов`язку виплатити позивачу належне.

Дійсно, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з подальшими змінами, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

В той же час, відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Викладене свідчить, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань (обов`язків) - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Разом з цим обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо. Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.

Наведене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №905/857/19.

Однак, у цій справі апелянтом не надано ані сертифікату на підтвердження настання обставин непереборної сили, ані доказів на підтвердження відсутності грошових коштів на рахунках підприємства для виконання зобов`язань перед позивачем, тому посилання на відсутність вини у невиплаті належної одноразової грошової виплати, колегія суддів відхиляє.

За таких обставин, оскільки відповідач на виконання умов договору не здійснив позивачу своєчасну виплату частини одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі звільненням, місцевий суд обґрунтовано вважав порушеними права позивача та стягнув з відповідача 91 492,33 грн.

За умовами частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки розмір неустойки (пені), який підлягає стягненню з відповідача (20 421,59 грн.) є значно меншим ніж розмір основного зобов`язання (91 492,33 грн.), а будь-яких інших обставин, які мають істотне значення апелянтом не наведено та судом не встановлено, колегія суддів вважає, що відсутні визначені частиною третьою статті 551 ЦК України підстави для зменшення її розміру.

Крім того, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Правовідносини сторін у цій справі не є кредитними, а тому відповідач не звільняється від сплати пені на період дії воєнного стану.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України подану директором Ярмаком Андрієм Миколайовичем - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова