Справа № 362/5906/24
Провадження № 2-др/362/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

( д о д а т к о в е )

18 лютого 2025 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2025 року-визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину:

- земельної ділянки площею 0,0750 гектари, кадастровий номер :01:015:0159 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,0610 гектари, кадастровий номер :01:015:0160 для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (т.с. 2, а.с. 144 145).

22 січня 2025 року судом отримано заяву представника позивача про розподіл судових витрат по справі (т.с. 2, а.с. 148 153).

Дану заяву також як і справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши матеріали справи в частині, що стосується предмету розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

За подачу даного позову до суду позивачем сплачено:

- судовий збір за подачу позову в сумі 968 гривень 96 копійок, що підтверджується відповідною квитанцією від 23 серпня 2024 року (т.с. 1, а.с. 104);

- судовий збір за подачу позову в сумі 1 211 гривень 20 копійок, що підтверджується відповідною квитанцією від 12 вересня 2024 року (т.с. 1, а.с. 112);

- судовий збір за подачу позову в сумі 1 211 гривень 20 копійок, що підтверджується відповідною квитанцією від 19 листопада 2024 року (т.с. 2, а.с. 100).

Також, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати пов`язані із залученням спеціалістів і експертів та проведенням експертизи.

Зокрема, суду надано договір № 29КП/24 на проведення оцінки майна від 12 серпня 2024 року, акт від 17 серпня 2024 року прийому-передачі робіт та квитанцію від 16 серпня 2024 року, з яких вбачається, що позивачем оплачено послуги із залучення експерта для здійснення оцінки вартості спірного майна в загальній сумі 5 000 гривень 00 копійок (т.с. 2, а.с. 162, 163 164, 165).

Крім того, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, суду надано копії укладеного між адвокатом Мастюгіним Д.І. і ОСОБА_1 договору № 30/05-24.1 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 31 травня 2024 року із додатками № 1 від 29 грудня 2024 року, додатком № 1 від 31 травня 2024 року і додатку № 2 від 14 серпня 2024 року до вказаного договору, ордеру від 26 серпня 2024 року, акту приймання-передачі від 17 січня 2025 року, з яких вбачається, що позивачка отримала послуги з правової допомоги у даній справі на загальну суму 12 000 гривень 00 копійок (т.с. 2 а.с. 154 155, 156 157, 158, 159, 160, 161).

Натомість, суд звертає увагу та наголошує на тому, що вказані документи лише підтверджують вартість правових послуг наданих адвокатом позивачу.

Проте, в матеріалах справи відсутні та представником позивача суду не надані документи на підтвердження тієї обставини, що вартість отриманих правових послуг дійсно була оплачено позивачем.

Зокрема, позивачем не надано жодного документу на підтвердження оплати правових послуг за вказаним договором (квитанції, чеку чи інше).

Тобто, у суду відсутні відомості про здійснення позивачем фактичної оплати судових витрат на правову допомогу у даній справі.

Норма пункту 2 частини другої статті 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, до позову не додано, в матеріалах справи відсутній та під час розгляду справи стороною позивача не надано суду відповідних доказів, які підтверджують здійснення позивачем відповідних витрат за договором № 30/05-24.1 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 31 травня 2024 року.

Одночасно, суд враховує наступне.

Зокрема, при вирішенні даної заяви, суд керується і застосовує правові висновки наведені у пункті 31 постанови Верховного Суду від 20 липня 2021 року по справі № 922/2604/20 за якими: відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З урахуванням вказаного, суд не приймає до уваги та відхиляє зазначені за змістом заяви посилання адвоката на рішення Верховного Суду, оскільки вони були постановлені в часі раніше ніж рішення суду касаційної інстанції яке у даному випадку застосовує суд.

Як підсумок, суд вважає, що через відсутність в матеріалах справи фінансових документів на підтвердження фактично сплачених позивачем витрат на правову допомогу, позивачем не підтверджено факт здійснення позивачем витрат на правову допомогу від адвоката.

У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що відсутні процесуально-правові підстави для ухвалення судом рішення про розподіл судових витрат позивача на правову допомогу.

Отже, слід вирішити питання про розподіл судових витрат позивача за подачу даного позову до суду в загальній сумі 3 391 гривня 36 копійок та витрат пов`язаних із залученням спеціаліста з оцінки майна в сумі 5 000 гривень 00 копійок.

Тобто, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із заявлених у прохальній частині позову чотирьох позовних вимог про:

- визнання спільною сумісною власністю подружжя земельної ділянки :01:015:0159;

- визнання спільною сумісною власністю подружжя земельної ділянки :01:015:0160;

- визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки :01:015:0159;

- визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки :01:015:0160,

судом задоволено дві позовні вимоги про визнання права власності та відмовлено в задоволенні двох позовних вимогах про визнання спільною сумісною власністю подружжя двох земельних ділянок.

Отже, суд враховує обставину часткового задоволення позовних вимог в обсязі 50 % (половина із усіх заявлених позовних вимог) та вважає, що судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору і витрати позивачки на оплату проведення оцінки майна по справі слід визначити відповідно до відсотку задоволеної частини позовних вимог у розмірі 50 %.

Судові витрати позивачки на правову допомогу, не підтверджено платіжними документами, а тому вони не підлягають відшкодуванню.

Тобто, загальна сума судових витрат позивачки по справі яка підлягає розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог на підставі статей 133, 141 ЦПК України, складає 8 391 гривня 36 копійок.

Як наслідок, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на:

-позивача у розмірі 50 %, що становить 4 195 гривень 68 копійок;

-відповідача у розмірі 50 %, що становить 4 195 гривень 68 копійок.

У зв`язку із цим, слід стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 4 195 гривень 68 копійок.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, існують підстави для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат позивача по сплаті судового збору та оплату послуг з оцінки спірного майна в обсязі, що підтверджено відповідними доказами.

Таким чином, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 270, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 4 195 (чотири тисячі сто дев`яносто п`ять) гривень 68 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 18 лютого 2025 року.