Провадження № 22-ц/801/493/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Поника Ігоря Савовича

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Федчишина С.А., повний текст якого складено 16 грудня 2024 року

у справі № 127/37632/24

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Вінницької міської ради (відповідач)

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся в міський суд з позовом до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить зокрема, 1/2 ідеальної частки квартири за АДРЕСА_1 . Він є єдиним спадкоємцем померлої, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає.

З метою прийняття спадщини він звернувся до нотаріуса, де йому було повідомлено, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей строк можливо продовжити лише в судовому порядку.

Вказує, що у встановлений законом шестимісячний строк він з поважних причин не міг звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на заваді стало важке захворювання 12-палої кишки, яке потребувало оперативного втручання, наслідки оперативного втручання тривалий час супроводжувалися важким перебігом та болями, рецидивуючими кровотечами, що потребувало постійного контролю та нагляду лікарів, проте, захворювання перейшло у хронічну стадію й до нині потребує медичного супроводу.

З урахуванням наведених обставин просив визначити йому додатковий строк - три місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за місцем знаходження спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із судовим рішенням, 13 січня 2025 року представник позивача - адвокат Поник І.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, якими є тривала хвороба позивача, його юридична необізнаність, а також введення в країні воєнного стану.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не направив, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 28 січня 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_3 і його представник - адвокат Поник І.С. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Відповідач Вінницька міська рада, повідомлена в установленому законом порядку про дату, час і місце засідання, свого представника до суду не направила.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Свідоцтвом про право власності на житло від 25.10.2001року підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по 1/2 частці.

За реєстровим номером № 4853 від 31.10.2001 року посвідчено договір, за яким ОСОБА_4 подарувала 1/2 частку зазначеної в цьому документі квартири ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 26.05.1990 року зареєстрували шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 15.10.2001 року ОСОБА_4 розірвала шлюб з ОСОБА_7 та після розірвання шлюбу прізвище дружини ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Згідно виписки із медичних карток стаціонарного хворого № 6386 та № 24393, ОСОБА_1 в період з 26.03.2018 по 30.03.2018 року та з 18.12.2018 по 28.12.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні лікарні ім. Пирогова.

Згідно виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.07.2022 року та від 21.07.2022 року ОСОБА_1 оглядався в лікарями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В період з 23.01.2023 по 30.01.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ВМКЛ №1, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого гастроентерологічного відділення № 481.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення повністю відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому обставини, на які посилався позивач як на підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд не визнав поважними причинами пропуску вказаного строку.

Колегія суддів повністю погоджується із таким висновком.

Статтею 1216 ЦК України передбачено , що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Отже право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частина 1 ст. 1272 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Разом з тим вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Докази, які беруться до уваги судом при визначені поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, є переважно письмові докази довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені статтею 1270 ЦК України.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Статтею 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є онуком померлої ОСОБА_2 та її спадкоємцем, він володів інформацією про час і місце відкриття спадщини.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)).

В цій справі спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перебіг строку на прийняття спадщини розпочався 10 січня 2018 року.

Останнім днем строку на прийняття спадщини було 10 липня 2018 року.

Відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтями 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивач посилається на те, що вчасне звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини унеможливилось через хворобу, яка потребувала оперативного втручання та подальшого лікування.

На підтвердження зазначених вище обставин позивач надав виписки із медичних карток стаціонарного хворого № 6386 та № 24393, за змістом яких він в період з 26.03.2018 по 30.03.2018 року та з 18.12.2018 по 28.12.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні лікарні ім. Пирогова з діагнозом : «Виразкова хвороба 12-ти палої кишки, стадія загострення…».

Також, згідно виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.07.2022 року та від 21.07.2022 року ОСОБА_1 оглядався в лікарями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а в період з 23.01.2023 по 30.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ВМКЛ №1.

Разом з тим, перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та подальший огляд його лікарями підтверджує лише наявність у нього відповідного захворювання та здійснення заходів медичного контролю за його перебігом, однак зазначені медичні документи не містить інформації про постійне перебування позивача з дня відкриття спадщини на стаціонарному лікуванні, що, на думку колегії суддів, не позбавляло позивача можливості звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в тому числі і шляхом її надіслання засобами поштового зв`язку із подальшим підтвердженням особисто.

Сам по собі факт наявності у позивача виразкової хвороби не свідчить про об`єктивну неможливість звернення із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, про об`єктивні причини, які перешкоджали ОСОБА_1 своєчасно звернутися до нотаріуса протягом шести місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, зважаючи на те, що на стаціонарне лікування він був поміщений вперше лише 26 березня 2018 року, у той час як спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто два з половиною місяці до початку стаціонарного лікування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього об`єктивних, незалежних від нього причин, які перешкоджали своєчасно, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до обставин справи активні дії щодо прийняття спадщини позивач почав вчиняти після спливу шестимісячного строку, лише у листопаді 2024 року, тобто більш ніж через 6 років після відкриття спадщини, подавши до суду позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З огляду на обставини справи, що переглядається, а також відповідні правові висновки Верховного Суду, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті бабусі, заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, не подав, а наведені ним причини пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, не є поважними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Поника Ігоря Савовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б.Войтко

М.В. Матківська