Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2025 Справа №607/10879/24 Провадження №2/607/1162/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Двикалюк І.В., представника відповідача Беляєвої О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 58953,45 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.01.2017 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії - 200000 грн. Процентна ставка 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень. Договір кредитної лінії укладено з відповідачкою у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідачки, яка, в свою чергу, зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Однак, ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого станом на 20.12.2021 виникла заборгованість, в розмірі 58953,45 грн.

20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачкою. ОСОБА_1 не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку, який просить задовольнити.

Ухвалою судді від 28.05.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

19.09.2024 судом отримано відзив на позов, згідно якого представник відповідача адвокат Беляєва О.М., у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Вказує на те, що позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником. Відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло, виходячи з яких обставин формувались суми грошових коштів, які просить стягнути позивач.

В матеріалах справи відсутні оригінали кредитного договору та графік погашення кредитних грошових коштів. Позивачем не доведений факт отримання ним права вимоги до відповідача, а саме в матеріалах справи відсутній оригінал договору про передання права вимоги та оригінали додаткових угод до цього договору, що виключає можливість впевнитися, що право вимоги до відповідача передавалося позивачу. Проценти за користування грошовими коштами не мають сплачуватися позивачу внаслідок не доведення позивачем факту виконання умов кредитного договору кредитором та не доведення позивачем факту невиконання умов кредитного договору позичальником. Як вказує позивач він отримав за договором право вимоги до відповідача 20.12.2021. Починаючи з цього дня та до моменту подання позовної заяви позичальник не повідомлявся про відступлення права вимоги, а тому має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Крім того, просить застосувати строк позовної давності, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж ОСОБА_1 здійснила у серпні 2020 року. Тому визначений ст.257 ЦК України, трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов договору від 05.01.2017 закінчився.

09.10.2024 судом отримано відповідь на відзив. На спростування доводів відповідача представник позивача вказав на те, що відповідачем визнається факт укладення нею угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, а також факт переходу прав кредитора до позивача на підставі договору факторингу. На підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачу, надано виписку по рахунку за кредитною карткою відповідача. На підтвердження невиконання відповідачем своїх зобов`язань позивач надав розрахунок заборгованості. Факт отримання позивачем права вимоги підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема копією договору факторингу та витягом з додатку до договору факторингу (реєстром боржників). У свою чергу, подання копії, а не оригіналів документів є правом сторони, передбаченим ст.95 ЦПК України. Щодо доводів представника відповідача про відсутність у ОСОБА_1 необхідності виконувати зобов`язання новому кредитору слід зазначити, що ст. 517 ЦК України встановлює не загальну можливість для боржника не виконувати зобов`язання, а не виконувати його новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Позивачеві не відомо про будь-які спроби позивача виконати зобов`язання попередньому кредитору, або про її запити щодо отримання доказів переходу права вимоги до нового кредитора. Сторона позивача також не погоджується із заявою представника відповідача про застосування строків позовної давності. У зв`язку із цим просить звернути увагу на те, що строки позовної давності були продовжені на строк дії карантину, який був встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, а в подальшому такі строки були продовжені на період дії воєнного стану.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача Беляєва О.М. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила з підстав викладених у відзиві на позов.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.01.2017 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до умов Угоди банк відкриває клієнту рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випускає міжнародну платіжну картку MC DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту її випуску (п.2 Угоди).

Ліміт відновлюваної кредитної лінії встановити у розмірі 200000,00 грн. (п.3.1 Угоди).

Сума кредиту, що є доступною на момент укладення Угоди складає 20000,00 грн. (п.3.1.1 Угоди).

Процентна ставка за користування коштами відновлюваної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою складає 35,99% річних (п.3.2 Угоди).

Розмір обов`язкового мінімального платежу встановлено у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за відновлюваною кредитною лінією, при цьому розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн. дата сплати обов`язкового мінімального платежу до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду (п.3.3 Угоди).

Відповідно до п.8 Угоди клієнт підписанням цієї Угоди підтверджує, що попередньо ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі з вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які їй роз`ясненні, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими вона цілком згодна, клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку, та усіма змінами та доповненнями, зокрема його положеннями, що регулюють порядок та умови оформлення «Максимум», які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку, та які їй роз`яснені, зрозумілі та з якими вона цілком згодна.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум»: строк дії картки 3 роки з можливістю перевипуску картки за умови дотримання клієнтом умов договору; строк дії кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; максимальна сума кредиту 200000,00 грн.; мета кредиту споживчі потреби; форма кредитування відновлювана кредитна лінія; тип процентної ставки фіксована; переваги схеми кредитування відсотки нараховуються тільки на використану суму кредиту; недоліки схеми кредитування різна сума ОМП в різних розрахункових періодах; погашення кредиту щомісячно, не менш ніж сума обов`язкового мінімального платежу; розрахунковий період (місяць) розрахунковий період дорівнює одному місяцю. Датою початку першого розрахункового періоду і закінчення всіх розрахункових періодів є дата відкриття банком рахунку (активації рахунку). Датою початку всіх наступних розрахункових періодів є дата, яка слідує за датою відкриття рахунку; орієнтовна реальна процентна ставка по Програмі «Моментальна розстрочка на карту» - 0,01% річних.

З банківської виписки за період 06.01.2017 20.12.2021 вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалась кредитними коштами, зокрема неодноразово переказувала грошові кошти, знімала готівкові кошти, поповнювала свою кредитну картку готівкою, оплачувала покупки, здійснювала переказ коштів для погашення заборгованості.

20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 4, відповідно до умов якого «ФК «Еліт Фінанс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк» за плату, а АТ «Альфа-Банк» відступає ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуває належне АТ «Альфа-Банк» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору. (п.2.1 Договору)

Відповідно до п.2.3 Договору право вимоги вважається відступленим ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» з дати оплати ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» ціни вимоги відповідно до п.4.2 договору. В дату здійснення оплати ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» ціни вимоги відповідно до п.4.2 Договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників за формою встановленою в Додатку № 2 до цього договору.

Ціна права вимоги за цим Договором становить 12878944,00 грн (п. 4.2. Договору).

20.12.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021 за договором факторингу № 4 від 20.12.2021.

Згідно платіжного доручення №34291 від 20.12.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахувало АТ «Альфа-Банк» оплату в розмірі 12878944,00 грн.

Представником позивача надано суду витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 (Додаток № 1-1) згідно якого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості за кредитом 61687,45 грн., з яких: 52096,58 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 0,00 заборгованість за процентами та комісією, 9590,87 грн. - пеня.

Згідно з наданим ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 20.12.2021 становить 61687,45 грн., з яких: 51475,02 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9568,45 грн. - заборгованість за відсотками; 22,42 грн. неустойка (штраф); 621,56 грн. овердрафт (несанкціонована заборгованість).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Договір кредитної лінії укладено в письмовій формі, договір підписаний сторонами, зокрема підписом ОСОБА_1 власноручно.

Також ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням картки «Максимум».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором AT «Альфа Банк» виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача.

Суд вважає, що позивачем також доведено факт набуття права вимоги за кредитним договором до відповідачки, що підтверджується договором факторингу від 20.12.2021, додатком №1.1 до договору факторингу №4 від 20.12.2021 та платіжним дорученням №34291 від 20.12.2021 про сплату фактором клієнту ціни права вимоги.

Доводи сторони відповідача стосовно відсутності обов`язку виконувати зобов`язання за договором до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні спростовуються наступним.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

При цьому, ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23.09.2015, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі за №361/2105/16-ц та від 06.02.2018 у справі за №278/1679/13-ц, від 06.02.2019 у справі за № 667/11010/14-ц.

Щодо відсутності в матеріалах справи оригіналів кредитного договору та договору факторингу суд зазначає таке.

Зазначені вище копії договорів є письмовими доказами в розумінні ст.95 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу (ч.5 ст.95 ЦПК України).

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.6 ст.95 ЦПК України).

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, представником позивача разом з позовною заявою надано копію угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 04.01.2021 (оферта на укладання та акцепт пропозиції на укладання) та договір факторингу №4 від 20.12.2021 із додатками, які підшиті в один пакет документів та засвідчені на останньому аркуші засвідчувальним написом директора ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Також згідно переліку додатків навпроти кожного із договорів вказано застереження про те, що оригінали доказів знаходяться у позивача.

За таких обставин, враховуючи, що у суду відсутні підстави вважати, що подані копії кредитного договору та договору факторингу не відповідають їх оригіналам, а сторона відповідача клопотання про витребування у позивача оригіналів письмових доказів не заявляла, суд вважає, що вказані договори є належними та допустимими доказами.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить стягнути з відповідача, заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 58953,45 грн.

Згідно Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021 первісний кредитор АТ «Альфа-Банк» передав позивачу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги за основною заборгованістю на дату укладення договору (20.12.2021) в розмірі 52096,58 грн.

Згідно розрахунку заборгованості складеного станом на 20.12.2021, вказана вище сума основного боргу включає в себе: прострочене тіло кредиту (на кінець періоду) 51475,02 грн., та овердрафт (несанкціонована заборгованість на кінець періоду) 621,56 грн. Тобто, 51475,02 грн. + 621,56 грн. = 52096,58 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, допустимий і достовірний доказ, відповідачкою спростований не був.

Ураховуючи, що фактично отримані та використані кошти позичальник добровільно товариству не повернула, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 52096,58 грн.

При вирішенні позову в частині стягнення 9568,45 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, та 22,42 грн. неустойки (штрафу), суд виходить із того, що у Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021 у графі сума заборгованості (проценти та комісія) на дату укладення договору факторингу вказано 0,00 грн., а у графі пеня/штраф/неустойка на дату укладення договору факторингу вказано суму в розмірі 9590,87 грн.

Натомість відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, наданого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» вказана сума в розмірі 9590,87 грн. є сукупною заборгованістю за відсотками (9568,45 грн.) та неустойкою (штрафом) (22,42 грн.). Тобто 9568,45 грн. + 22,42 грн. = 9590,87 грн.

Враховуючи, що надані позивачем докази суперечать один одному, тому не доведено достовірними доказами, яка дійсна правова природа заборгованості в цій частині. Ні умовами Оферти, ні Довідкою про умови кредитування такі види стягнень як пеня/штраф/неустойка не передбачені. Отже, суд не знаходить правових підстав для її стягнення.

Крім того, якщо виходити з того, що станом на дату відступлення права вимоги (20.12.2021) згідно Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021 заборгованість за відсотками була відсутня та складала 0,00 грн., то впродовж періоду нарахування відсотків з 05.01.2017 по 20.12.2021 в розмірі 9568,45 грн. у позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не було прав та обов`язків кредитора, та відповідно права нараховувати відсотки, як це вбачається з розрахунку.

За наведених обставин, позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 52096,58 грн. (за тілом кредиту).

Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 260 цього ж кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності, за правилами ст. 261 Цивільного кодексу, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 267 ЦК України встановлено, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено судом, 04.01.2017 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії строком на 1 рік з пролонгацією.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка в рахунок платежів за кредитним договором востаннє внесла платіж у серпні 2020 року, що сторонами не заперечується.

Норми ст. 256 ЦК України визначають позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУ).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 р. №. 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 р. №. 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ пунктом 12, яким під час карантину строки, визначено, що строки, передбачені ст. 257, 258 ЦКУ, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року.

Разом, з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. було доповнено пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦКУ, продовжуються на строк його дії.

Отже, позивач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувшись з позовом до суду у травні 2024 року, пред`явив позов у межах строку позовної давності.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача просить стягнути з відповідача 7100,00 грн. витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем надано суду копію Договір про надання правничої допомоги №05-10/23 від 05.10.2023; акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 07.03.2024; платіжну інструкцію №1114 від 07.03.2024.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує проти стягнення витрат у заявленому розмірі та вказує на те, що сума витрат за послуги правового аналізу наявних документів у замовника та підготовки до подання позовної заяви, вказані в акті, на суму є не співмірними із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та стягненню не підлягають. Крім того, слід врахувати, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, як судовий збір, так і інші судові витрати, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Надаючи оцінку співмірності витрат позивача на правову допомогу, суд погоджується із представником відповідача, що 7100,00 грн є надмірною сумою з огляду на предмет та підстави даного позову. Обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу слід визнати 3000,00 грн.

Так як відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, позов задоволений частково, а саме на 88,37% (52096,58 грн. / 58953,45 грн. х 100%), позивачу слід компенсувати з державного бюджету 2675,84 грн. (88,37% від 3028,00 грн.) судового збору та стягнути з відповідача на користь позивача 2651,10 грн. (88,37% від 3000,00 грн) витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 52096,58 грн. (за тілом кредиту).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2651,10 грн.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» з державного бюджету 2675,84 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місцезнаходження площа Солом`янська, 2, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Рішення складено та підписано 23.01.2025.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук