Провадження № 4-с/522/21/25
У Х В А Л А

13 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Тетькової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_2 , в частині заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення продажу арештованого майна, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 , подана в його інтересах представником - адвокатом Клабуковим Романом Володимировичем, на рішення заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича, стягувач: ОСОБА_2 .

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали скарги передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2025 прийнято скаргу до розгляду та призначено скаргу до розгляду на 19.02.2025.

03.02.2025 на адресу суду від представника скаржника надійшла заява про зупинення виконавчих дій. Заява, додатково до наведених у скарзі доводів, обґрунтована тим, що згідно відкритих даних організатора торгів ДП «Сетам» в Системі електронних торгів арештованим майном призначено аукціон з продажу арештованого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на 17.02.2025 у виконавчому провадженні № 76413618. З матеріалів архівної справи № 522/11918/14-ц вбачається, що 19.01.2016 Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист у справі. Відповідно до постанови № В11-159 від 09.02.2016 державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 50105189 з виконання виконавчого листу по справі № 522/11918/14-ц від 19.01.2016. Постановою від 09.02.2016 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . В ході проведення виконавчих дій описано і арештоване майно, належне ОСОБА_1 , а саме: товари народного споживання, вартість яких згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності становила 602125 гривень. Також 06.03.2017 в межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано, накладено арешт та вилучено автомобіль марки LX 470, реєстраційний номер НОМЕР_1 та призначено відповідальним зберігачем названого майна іншу особу. Обставина вилучення у боржника майна на виконання рішення у справі № 522/11918/14-ц не врахована у виконавчому провадженні № 76413618. Скаржник зазначає, що боржником оскаржено ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 № 522/11918/14-ц про видачу дубліката виконавчого листа в апеляційному порядку. Вважає, що з огляду на наведені обставини суд має зупинити стягнення на підставі дубліката виконавчого листа в рамках виконавчого провадження № 76413618, а також зупинити реалізацію арештованого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши подану представником скаржника заяву про зупинення виконавчих дій суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2024 задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, видано дублікат виконавчого листа по справі № 522/11918/14-ц від 16.12.2015 на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.12.2015 у справі № 522/11918/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 28.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 13450 у розмірі 2069025,00 гривень.

На виконанні Суворовського (Пересипського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 76413618 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 522/11918/14-ц, виданого 17.10.2024 Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 28.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 13450 у розмірі 2069025,00 гривень.

Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.12.2024, винесеною заступником начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадження № 76413618, описано та накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник скаржника у судовому засіданні зазначив, що ним оскаржена ухвала суду про видачу дубліката виконавчого листа № 522/11918/14-ц, виданого 17.10.2024 Приморським районним судом м. Одеси, однак, доказів подання аепдяційної скарги та скасування ухвали суду про видачу дубліката виконавчого листа не подав.

У матеріалах справи відсутні докази визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню або скасування ухвали суду про видачу дубліката виконавчого листа.

Згідно зі ст. 14 Конституції України та ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 447-1 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до п. 2-3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:

зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до п. 5-6 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно ч. 8 ст. 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

У постанові від 05.12.2022 у справі № 757/22558/20 Верховний Суд зазначив, що зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно. Саме для такого випадку законодавець передбачив можливість забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна. Дія наведеної норми процесуального права (пункт 5 частини першої статті 150 ЦПК України) направлена на те, щоб запобігти відчуженню майна у порядку виконання судового рішення, яке належить не боржнику, а іншій особі.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 752/26606/18 (провадження № 61-21640сво19) положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Отже, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, яка розглядається в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, у суду відсутні повноваження застосувати такі заходи, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення продажу арештованого майна.

Враховуючи те, що заява представника ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення продажу арештованого майна подана під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, поданої в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, яка за своїм змістом фактично є заявою про забезпечення скарги, з огляду на наведені норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, суд не має права застосувати такі заходи, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення продажу арештованого майна.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення продажу арештованого майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 14.02.2025.

Суддя Юлія ЧОРНУХА