Провадження № 2/344/905/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 70 006,97 грн., стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства Універсал Банк звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 70 006,97 грн., стягнення судових витрат. В обґрунтування вимог позову представник позивача посилається на те, що 22.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем підписано Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 60 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка «мonobank». Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 29.05.2024 року виникла заборгованість в сумі 70 006,97 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту) 70 006,97 грн.

03.02.2025 року відповідач подав письмові пояснення, в яких зазначає, що він не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови надання кредиту. Також, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Крім того, строк повернення коштів у анкеті-заяві не зазначений. Доказів надсилання відповідачу вимоги про повернення будь-яких коштів банк суду не надав. Відтак, відсутні докази порушення права позивача, а тому заявлений позов є передчасним. Банк в позові вказує на погоджений ліміт кредитування в розмірі 60000,00 грн. Разом з тим, навіть якщо прийняти позицію позивача щодо встановленого ліміту 60000,00 грн., то позивач жодним чином не обгрунтовує вимоги в розмірі 70000,97 грн. Вважає, що позивач не надавав суду доказів укладення сторонами кредитного договору, на умовах надання кредиту з лімітом кредитування 60000,00 грн., з певним строком повернення. А тому заявлений позов не підлягає до задоволення в повному обсязі (а.с.55-56).

06.02.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що між сторонами було погоджено усі істотні умови договору. Підписуючи анкету-заяву, відповідач був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Крім того, отримав їх примірник у мобільному додатку. У вказаних документах, що разом становлять укладений між Позивачем та Відповідачем Договір, містяться всі істотні умови договру, у тому числі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту згідно із ст.12 Закону України Про споживче кредитування. Також в продовж дії договору з 01.09.2020 року процентна ставка змінилась і становила 3,1 % в місяць (37.02. річних).Розрахунок заборгованості є належним доказом та відповідає Деталізованій виписці про рух коштів по картковому рахунку (а.с.99-106).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав пояснення у справі, в яких просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В жовтні 2017 року «АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проект monobank в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

22.02.2018 відповідач підписав Анкету -заяву до Договору про надання банківських послуг, та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви до Договору про надання банківський послуг (а.с11).

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 погодився з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Також відповідач підтверди, що ознайомлений та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

До договору банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (а.с. 12-24) та паспорт споживчого кредиту Чорної карти monobank (а.с. 25-29).

Відповідно до довідки про наявність рахунку від 03.02.2025 року, ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 , тип рахунку чорна карта, статус картки активна до 09/24 (а.с.120).

Згідно із наданим банком розрахунком заборгованості за договором станом на 29.05.2024 року, заборгованість складає 70 006,97 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 70 006,97 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 0.00 грн, заборгованість за пенею 0.00 грн (а.с. 6-10).

Згідно із довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 03.02.2025 року, ОСОБА_1 22.02.2018 року встановлено кредитний ліміт у сумі 35 000 грн, 26.02.2018 року у сумі 40 000 грн., 13.08.2018 року у сумі 50 000 грн та 19.01.2019 року у сумі 60000 грн (а.с. 121).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Матеріалами справи підтверджується, що 22.02.2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої банк відкрив йому поточний рахунок та встановив на нього кредитний ліміт. Факт підписання зазначеної анкети-заяви від 22.02.2018 року року сторонами не оспорюється.

У анкеті-заяві відсутні будь-які дані стосовно умов кредитування, зокрема визначення розміру процентів за користування кредитними коштами.

Звертаючись до суду із позовом, товариство в обґрунтування позовних вимог, окрім анкети-заяви посилалося також на Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank.

Однак долучені позивачем до матеріалів позовної заяви Умови та правила, підпису ОСОБА_1 як особистого, так і електронного не містять.

Крім того, будь-яких доказів на підтвердження того, що саме із долученими до позову Умовами та правилами ОСОБА_1 ознайомився і погодився, підписуючи анкету-заяву, а також те, що такі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, товариство не надало.

Застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому неможливо, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви Умови та правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови кредитування, Умови та правила, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, а тому колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що банк не мав права у спірному випадку нараховувати проценти за користування кредитними коштами.

Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Отже, суд приходить до висновку про неправомірність дій банку щодо нарахування відсотків за користування кредитом, розмір яких сторонами не погоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту, щодо автоматичного списання щомісячних платежів, списання розстрочки, що теж було враховано банком як заборгованість за тілом кредиту, проте фактично такою не є. Отже, судом встановлена неправомірність розрахунку кредитором суми кредиту.

Так, із наданого банком розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач з моменту укладення кредитного договору вніс кошти на суму 73 140,85 грн, що перевищує розмір кредитних коштів наданих йому в межах кредитного ліміту (60000 грн), а тому суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений позивачем судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 70 006,97 грн., стягнення судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 18.02.2025 року.

Суддя Пастернак І.А.