провадження № 22-ц/824/3093/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Житлово-експлуатаційній дільниці-107, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 26 924,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., витрати за проведення оцінки вартості ремонту в сумі 10 000,00 грн. в рівних частинах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . 14 лютого 2022 року позивач у другій половині дня, повернувшись додому, виявила, що квартира була залита водою. 15 лютого 2022 року комісією складено акт, про те, що було проведено візуальний огляд квартири АДРЕСА_1 на предмет залиття згідно додатку від 14 лютого 2022 року до звернення № 431/107/П-102. Для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири, позивач звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно консалтингова група» з проханням провести оцінку вартості матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщень житлової квартири, вчиненого внаслідок залиття. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 23 травня 2022 року розмір матеріальної шкоди завдано внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить: 26 924,00 грн. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 06 червня 2022 року позивачем було сплачено на рахунок ТОВ «Проектно консалтингова група» згідно договору, грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. Позивач зазначає, що через залиття порушено її звичайний та розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу для вирішення проблем пов`язаних з залиттям квартири, в тому числі знаходити час на адвоката та оцінювача.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що підпис зроблений від імені начальника ЖЕД107 ОСОБА_4 суттєво відрізняється від підпису, який наявний у попередньому акті. Підпис зроблений від імені провідного інженера (не вказано якої організації) ОСОБА_5 суттєво відрізняється від підпису, який наявний у попередньому акті. Підпис зроблений від імені слюсаря-сантехніка (не вказано якої організації) ОСОБА_6 суттєво відрізняється від підпису, який наявний у попередньому акті. Суд першої інстанції посилається на акт про залиття від 15 липня 2022 року і одночасно на звіт про оцінку вартості матеріального збитку від 23 травня 2022 року, які не можуть бути взаємопов`язаними враховуючи логічну послідовність подій. В матеріалах справи наявні оригінали заяви відповідача від 08 грудня 2021 року про необхідність ремонту каналізації та відповіді Начальника ЖЕД-107 від 31 грудня 2021 року щодо незадовільного стану каналізаційної мережі. З відповіді стає зрозумілим, що внутрішньо будинкова каналізаційна мережа перебуває в робочому стані, однак при цьому окремі мешканці будинку використовують її як смітник, що призводить до забиття каналізаційних труб. Однак суд ніяким чином не оцінює ці докази, не посилається на причини їх неприйняття чи прийняття. Під час отримання пояснень представника позивача суд встановлює, що позивач проживає на 6 поверсі, а відповідачі на 9, і звернень щодо залиття від мешканців 7 та 8 поверхів не надходило, однак у своєму рішення суд свідомо ігнорує абсурдність тверджень про залиття квартири з 6 поверху, без будь-яких ушкоджень вище розташованих приміщень 7 та 8 поверху. На запитання суду яким чином комісія встановлювала факти, викладені в актах представник третьої особи підтвердив, що все викладене зі слів позивача (телефонна заявка на диспетчерську службу) і йому не відомо звідки у ЖЕД-107 інформація про якесь додатково встановлене обладнання. Судом в оскаржуваному рішенні зазначається, що мешканці квартири АДРЕСА_2 (відповідачі) не надали доступ до квартири для обстеження та складання акту, двері не відкрили, що не відповідає наявним у справі документам (відсутні документи про не допуск, а складених актах інформація про не допуск також не вказана). Представник третьої особи в судовому засіданні від 03 вересня 2024 року підтвердив відсутність доказів того, що відповідачі перешкоджали огляду квартири АДРЕСА_2 .

В письмових поясненнях КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» вказує, що 15 лютого 2022 року комісією Житлово-експлуатаційної дільниці 107 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» в складі провідного інженера Кушнір І.А., майстра технічної дільниці ОСОБА_7 , майстра ремонтної дільниці ОСОБА_8 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 складено акт про те, що було візуально оглянуто квартиру АДРЕСА_1 з приводу залиття згідно додатку від 14 лютого 2022 року до звернення № 431/107/11-102. При комісійному візуальному огляді квартири спостерігаються наступні старі сліди неодноразових випадків потрапляння вологи. На кухні, Ѕ -9,3 м.кв.: на стінах, облаштованих шпалерами, сліди залиття у вигляді численних потьоків по всій площі стін, має місце часткове відшарування шпалер загальною площею 2 м.кв., на стелі, облаштованій водоемульсійним фарбуванням жовті плями. загальною площею до 1,5 м.кв. В коридорі Ѕ-10,9 м.кв.: на стінах, облаштованих шпалерами, сліди залиття у вигляді численних потьоків по всій площі стін, має місце часткове відшарування шпалер загальною площею близько 3 м.кв., на стелі, облаштованій водоемульсійним фарбуванням жовті плями, загальною площею до 1,0 м.кв. Комісією зазначено про те, що згідно заявки ОДС причиною залиття кватири є халатне ставлення мешканців вище розташованої квартири АДРЕСА_2 до користування каналізаційною системою, а саме допущено ряд порушень під час установки на кухні та подальшого використання побутового подрібнювача. Зазначений Акт затверджено начальником Житлово-експлуатаційної дільниці 107 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Нікітенко В.Ю. Тобто наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена. Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 24.02.1999, витягом з Державного реєстру правочинів від 05.06.2009 № 7361413 та витягом про держану реєстрацію прав від 05.01.2012 № 32783888.

15 лютого 2022 року комісією у складі: провідного інженера ОСОБА_5 , майстра технічної дільниці ОСОБА_7 , майстра ремонтної дільниці ОСОБА_8 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 складено акт про те, що було проведено візуальний огляд квартири АДРЕСА_1 на предмет залиття згідно додатку від 14 лютого 2022 року до звернення № 431/107/П-102.

Згідно вказаного Акту огляду, в результаті комісійного обстеження квартири за вищевказаною адресою виявлено старі сліди неодноразових випадків потрапляння вологи: 1. В кухні, S-9,3 м.кв.: на стінах, облаштованих шпалерами, сліди залиття у вигляді численних потьоків по всій площі стін; має місце часткове відшарування шпалер загальною площею близько 2 м.кв.; на стелі, об лаштований водоемульсійним фарбуванням, - жовті плями, загальною площею до 1,58 м.кв. 2. В коридорі S-10,9 м.кв.: на стінах, облаштованих шпалерами, сліди залиття у вигляді численних потьоків по всій площі стін; має місце часткове відшарування шпалер загальною площею близько 3 м.кв.; на стелі, облаштованій водоемульсійним фарбуванням, - жовті плями, загальною площею до 1,0 м.кв.

Відповідно до вищевказаного Акту - причиною залиття вищевказаної квартири та квартир по стояку, є халатне ставлення мешканців вище розташованої квартири АДРЕСА_2 цього ж будинку до користування каналізаційною мережею, а саме: допущено ряд порушень під час установки на кухні та подальшого використання побутового подрібнювача.

Зазначений Акт затверджено начальником Житлово-експлуатаційної дільниці 107 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Нікітенко В.Ю.

Відповідно до Розпорядження органу приватизації Московської районної державної адміністрації № 19758 від 18.09.1998 квартира АДРЕСА_2 передана в приватну часткову власність ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних долях.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , що підтверджено актом обстеження від 15 лютого 2022 року, який не скасований, ніким не оспорений та є дійсним. Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, в той час як позивач повинен довести факт шкоди та завдання її певною особою.

Згідно з п. 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Окрім того, згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає до відшкодування у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена у додатку № 4.

Згідно з роз`ясненням Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975) факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної сторони є обов`язковою.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наданий позивачем Акт про залиття від 15 лютого 2022 року не містить відомостей про те, що комісією було обстежено квартиру відповідача. Даний акт був складений не в день залиття 14 лютого 2022 року, а 15 лютого 2022 року, також з вказаного акту, вбачається, що на момент огляду залиття не відбувалося.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що квартира відповідачів, знаходиться на два поверхи вище квартири позивача.

Приймаючи рішення про задоволення позову та вказуючи про презумпцію вини заподіювача шкоди, що визначена ст. 1166 ЦК України, суд першої інстанції не звернув уваги, що в силу вимог вказаної статті закону, позивач повинен довести як факт залиття її квартири так і факт завдання шкоди відповідачами.

У разі доведення зазначеного, відповідачі мають довести, що шкоди задано не з їх вини. При цьому суд першої інстанції не звернув уваги, що факт залиття квартири позивача з квартири відповідачів, взагалі не підтверджується жодним наявним у справі доказом.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, і це не заперечується сторонами, що квартира відповідачів знаходиться на дев`ятому поверсі, тоді як квартира позивача на шостому.

Стверджуючи, що залиття її квартири сталося з квартири на 9 поверсі, позивач не звернула уваги, а суд першої інстанції не надав належної оцінки, що матеріали справи не містять жодного доказу огляду квартир на сьомому та восьмому поверхах.

Зазначене не давало ні позивачу, ні суду першої інстанції підстав стверджувати, що саме відповідачі є завдавачами шкоди. За відсутності доказів зазначеного, а саме, що відповідачі є завдавачами шкоди, суд зробив помилковий висновок, про обов`язок останніх доводити відсутність їх вини.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних, допустимих і достатніх доказів у розумінні ст. 81 ЦПК України доказів на підтвердження заявлених позовних вимог матеріали справи не містять.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про наявність підстав до задоволення позову, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1 488,60 грн., оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Житлово-експлуатаційній дільниці-107, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2025 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.