Справа 556/2827/24
Номер провадження 2/556/193/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2025 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника позивача адвоката Савенко Т.М.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки адвоката Гаврилюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в селищі Володимирець справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не встиг своєчасно оформити спадкові права після смерті батька ОСОБА_3 , спадкоємцем якого він є за законом першої черги. Вважає причини пропуску строку на прийняття спадщини поважними, у зв`язку з чим просив встановити додатковий трьохмісячний строк подання заяви на прийняття спадщини.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 26.09.2024.

17.10.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.12.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк представник відповідачки адвокат Гаврилюк О.В., подав відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог, заперечує щодо наведених обставин та зазначив, що оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та докази, якими вони підтверджуються, позов не може бути задоволений, оскільки наведені обставини не можуть бути підставою для встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. А тому сторона відповідачки вважає, що позовні вимоги про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 повністю підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених в позові, вказувала, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин - через хворобу та службове відрядження, просила задовольнити позов та встановити трьохмісячний додатковий строк для прийняття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечили проти позову з мотивів, наведених у відзиві, пояснили, що наведені позивачем причини пропуску строку прийняття спадщини не є поважними, крім того, на думку сторони відповідачки, позивач мав можливість подати відповідну заяву під час відпустки чи у вільний від служби час, якого було цілком достатньо після смерті спадкодавця. Просили відмовити у задоволенні позову. Відповідачка ОСОБА_6 також пояснила, що за життя позивач не цікавився життям батька, навіть поховання брата здійснювала вона, а не його син - позивач ОСОБА_7 .

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд прийшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерт серія НОМЕР_1 , і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав.

На час смерті ОСОБА_3 , проживав один за адресою будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №457 від 23.07.2024 року, яка видана Полицькою сільською радою Вараського району Рівненської області.

Також встановлено, що сторони по справі є спадкоємцями ОСОБА_3 , в т.ч. відповідачка ОСОБА_1 , - спадкоємцем другої черги, як рідна сестра померлого (ст.1262 ЦК України), а позивач ОСОБА_2 , - спадкоємцем першої черги, як син померлого.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , серія НОМЕР_2 , Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про укладення нею шлюбу, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 , серія НОМЕР_4 .

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що сторони є спадкоємцями ОСОБА_3 за законом, при цьому ОСОБА_1 прийняла спадщину, а позивач - пропустив шестимісячни й строк її прийняття.

Доводи відповідача про відносини між позивачем та його батьком до часу смерті останнього не підтверджуються доказами і не спростовують висновків суду щодо наявності у позивача права на спадкування.

Також згідно Витягу про реєстрацію зі спадкового реєстру, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №72577400 за заявою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до положень статтей 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У справі, що розглядається судом, для спадкування майна ОСОБА_3 , звернулася лише спадкоємець другої черги - відповідачка ОСОБА_1 , спадкоємці інших черг відповідних заяв не подавали.

У відповідності до норм ст.1269 ЦК України, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини,

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі № 6-167цс12.

Відтак, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , розпочався в день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сплив 22 липня 2024 року.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: по-перше, особа відноситься до кола спадкоємців за законом чи за заповітом, по-друге, у спадкоємця були реальні перешкоди для подання заяви про прийняття ним спадщини, і по-третє, ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли певні обставини відносяться до загальновідомих фактів, презумпцій або вже доведені в іншому порядку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , працює в Державній установі "Полицька виправна колонія (№76)" Міністерство юстиції України з 07.11.2023 року, що підтверджується довідкою №82 від 15.11.2024 року. Тією ж довідкою підтверджується, що в період з 12.02.2024 року по 22.03.2024 року ОСОБА_10 проходив очну частину первинної професійної підготовки в Пенітенціарній академії України (м.Кам"янське Дніпропетровської області), у зв"язку з чим перебував у відрядженні за межами Рівненської області в період з 09.02.2024 року по 23.03.2024 року.

Також встановлено, що в період з 03.07.2024 року по 08.07.2024 року ОСОБА_2 хворів та перебував на лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти позивача.

Сукупність вказаних обставин - перебування на діержавній службі в установі пенітенціарної системи, відрядження за межі області, хворобу, на думку суду, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, що істотно утруднювала здійснення передбачених законом дій щодо прийняття спадщини, а тому така причина пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 є поважною.

При цьому суд приймає до уваги, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в редакції Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, дія якого була в подальшому продовженна відповідними Указами Президента України та Законами України, і який триває також на час розгляду справи судом. Таким чином, як початок, так і закінчення строку прийняття спадщини позивачем відбувалось в умовах воєнного стану. Дана обставина, на думку суду, також підтверджує наявність істотних, непереборних та вагомих перешкод для подання позивачем - військовослужбовцем внутрішньої служби, заяви про прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .

Доводи відповідача не спростовують вказаних висновків суду.

При цьому суд також враховує нетривалий період пропуску позивачем строку на прийняття спадщини, що підтверджується наступним. Як вже зазначалось, шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 22 липня 2024 року, а вже 26.09.2024 року відповідний позов ОСОБА_2 надійшов до суду.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини позивачем ОСОБА_2 поважними, позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позасудовий порядок вирішення данного питання є неможливим, оскільки відповідач ОСОБА_1 заперечує проти права позивача на надання йому додаткового строку на прийняття спадщини після смерті батька, відтак, отримання її згоди в порядку ч.2 ст.1272 ЦК України не представляється можливим.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі Христов проти України зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 року, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12,13, 133, 137, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1222, 1242, 1272, 1276 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Встановити ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_5 ), як спадкоємцю за правом представлення, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 додатковий трьохмісячний строк, який обчислюється з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, строк для оскарження рішення обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Іванків

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , жителька, АДРЕСА_3 .