Справа №173/3844/24
Провадження №2/173/448/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бурхана С.М.,

за участю секретаря Салтикової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Верхньодніпровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання дитини -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), згідно якого просить стягнути з відповідача додаткові витрати на оплату навчання дитини та гуртожитку на 2024-2025 навчальний рік у розмірі 16040 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 09.12.2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 28.09.2018 року. Від шлюбу мають спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 05.12.2016 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 03.10.2019 року змінено розмір аліментів з 1/6 на 1/4 частину від заробітку (доходу) на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З серпня 2023 року повнолітня донька сторін проживає окремо, а неповнолітня ОСОБА_4 проживала разом з позивачем.

З 02.09.2024 року неповнолітня ОСОБА_4 навчається на контрактній формі навчання, у Кам`янському фаховому медичному коледжі за спеціальністю сестринська справа. Строк навчання у коледжі 3 роки 10 місяців, сума навчання за рік в якому складає 25000 грн., та 7080 - оплата за гуртожиток.

За доводами позивача, враховуючи що останній час аліменти не покривають витрат на утримання дитини, витрати на навчання, проживання, проїзд, канцелярське приладдя вона змушена сплачувати самостійно.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на навчання та проживання в гуртожитку у сумі 16040 грн.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.01.2025 року відкрите спрощене позовне провадження у справі з викликом (повідомленням) сторін.

Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно відповідачу надіслано копію позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву та всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, згідно з яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей та крім аліментів, за запитом доньки, він також надає додатково кошти.

В судове засідання сторони не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кожен окремо подав заяви про розгляд справ у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Шлюб, зареєстрований 09.12.2000 року, між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Верхньодніпровського районного суду від 28.08.2018 року.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії виконавчого листа, виданого 23 січня 2017 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області, рішенням Верхньодніпровського районного суду від 05.12.2016 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 03.10.2019 року змінено розмір аліментів з 1/6 на 1/4 частину від заробітку (доходу) на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого до позовної заяви додано копію виконавчого листа, виданого 06.11.2019 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області.

Згідно копії Договору №25 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, від 31.07.2024 року, ОСОБА_4 вступила на контрактну форму навчання у Кам`янський фаховий медичний коледж за спеціальністю сестринська справа, сума навчання за рік в якому складає 25000 грн.

Згідно п.1.1 Договору на право користування площею тимчасового проживання у гуртожитку № НОМЕР_1 від 30.08.2024 року коледж зобов`язується передати Наймачу в користування житлове приміщення, що знаходиться в загальному користуванні декількох осіб, які не знаходяться між собою в сімейних стосунках, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на час навчання в закладі освіти, а Наймач зобов`язується прийняти це приміщення та використовувати його належним чином виключно для власного проживання у суворої відповідності з умовами цього договору. Плата за користування, встановлена розділом VI Договору, складає 590 грн. на місяць.

Плата за рік навчання та проживання у гуртожитку в загальному розмірі 32 080 грн. сплачена позивачем, що підтверджується копіями квитанцій, долучених до позовної заяви.

Згідно копій витягу з реєстру територіальної громади за зареєстрованим місцем проживання позивача зареєстрована також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків, що передбачений ч.2 ст.51 Конституції України і закріплюється в сімейному законодавств, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладен обов`язок утримувати дітей до досягненняними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процессу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Відповідно до ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

При цьому, істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

У постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд дійшов до наступних висновків щодо застосування ст. 185 Сімейного Кодексу України: «Згідно з вимогами частини першої статті 185СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У постанові Верховного Суду № 56/14483/18 (провадження № 61-14531св19) від 29 січня 2020 року було зазначено, що «Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Позивачем доведено оплату додаткових витрат на навчання та гуртожиток дитини.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Проте окрім зазначених документів відповідачем має бути доведено обгрунтування своїх заперечень, шляхом надання суду доказів утримання ним дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За приписами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, до відзиву не додано доказів на підтвердження факту проживання дітей разом з відповідачем. Тобто, з наявної у відзиві інформації, неможливо встановити, що діти проживають саме з батьком чи перебувають на його утриманні. У свою чергу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що регламентовано ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Крім того Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) роз`яснює, що присуджений розмір додаткових витрат на дитину не є незміннним, адже відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про зменшення розміру присуджених до стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини після істотної зміни або припинення обставин (одужання або істотне покращення стану здоров`я його дитини), які стали підставою для задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину є такими, що підтверджені належними доказами (договором №25 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 31.07.2024 року, договором № 47 від 31.07.2024 року про надання освітніх послуг, договір на право користування площею тимчасового проживання у гуртожитку № НОМЕР_1 від 30.08.2024 року та відповідними платіжними документами), в зв`язку чим підлягають задоволенню в розмірі половини вартості понесених витрат, що становить 16040 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) додаткові витрати на оплату навчання та гуртожитку на 2024-2025 навчальний рік у розмірі 16040 (шістнадцять тисяч сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в дохід держави у сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Бурхан