КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/2238/18 Головуючий у І інстанції Гребенюк В.В.
Провадження №22-ц/824/3706/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Рябенка Олега Володимировича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна позивачці стало відомо, що відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП НОМЕР_1 від 24 липня 2015 року було накладено арешт на все її майно.

ОСОБА_1 вказувала, що жодних постанов та повідомлень остання не отримувала.

04 жовтня 2023 року позивачка звернулась до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) з метою надання роз`яснень та копій матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, на підставі яких 24 лютого 2016 року державним виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачці.

10 жовтня 2023 року листом № 101287 Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надав інформацію, в якій було зазначено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-920/2011 від 27 липня 2011 року, винесеного Дніпровським районним судом м. Києва щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь КБ «Надра» у розмірі 22 564,14 грн.

09 грудня 2016 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із тим, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Зазначені виконавчі провадження знищено за закінченням строків зберігання, а тому станом на 09 жовтня 2023 року виконавчі документи відносно ОСОБА_1 повторно до Відділу не надходили та на виконанні не перебувають.

Оскільки, позивачка не отримувала копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 24 липня 2015 року, та в копіях матеріалів вказаного виконавчого провадження відсутні підтвердження про направлення боржнику рекомендованим листом з повідомленням копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 24 липня 2015 року, позивач вражає, що її було позбавлено належних прав, як сторони виконавчого провадження відповідно до вимог ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просила скасувати арешт на все нерухоме майно, що належить позивачці, номер запису про обтяження: 13401531 (спеціальний розділ); дата та час державної реєстрації: 24 лютого 2016 року 09:24:07; накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП НОМЕР_1, виданий 24 липня 2015 року, видавник: ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28409027 від 24 лютого 2016 року; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єкт обтяження: орган державної влади, обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішення, представник ОСОБА_1 - адвокат Рябенко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 рокута ухвалити нове судове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що арешт нерухомого майна був накладений на підставі постанови про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження від 24 липня 2015 року, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за виконавчим листом №2-920/2011, виданого 27 липня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в розмірі 22564,14 грн, тому адвокат Рябенко О.В. вважає, що ПАТ «КБ «Надра» є належним відповідачем.

Крім того, представник ОСОБА_1 - адвокат Рябенко О.В. звертає увагу в апеляційній скарзі на те, що під час здійснення виконавчого провадження сторона стягувана не змінювалася до повернення виконавчого листа стягувачу, а зміна кредитора у зобов`язанні на ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», як зазначає ПАТ «КБ «Надра» у відзиві, відбулася 09 квітня 2020 року, тобто вже після того як були знищені виконавчі провадження, на підставі яких було накладено арешт на майно боржника.

Також, представник вказує на те, що про зміну кредитора у зобов`язанні на ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» позивача жодним чином повідомлено не було.

Таким чином, на думку представника ОСОБА_1 - адвоката Рябенка О.В., суд першої інстанції помилково зазначив, що позивачем пред`явлено позов про зняття арешту до ПАТ «КБ «Надра», який є неналежним відповідачем у справі.

26 листопада 2024 року представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку - Л. Музичук подано відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив обґрунтований тим, що в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду зберігається інформація щодо кредитів та рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку.

За даними ЄОІС 16 липня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 329/П/66/2008-980, право вимоги за яким відступлене ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» у складі лоту GL3N016600.

В відповідно до публічного паспорту активу наявна заборгованість за кредитним договором № 329/П/66/2008-980.

Оскільки за кредитним договором була наявна заборгованість, відповідно даний актив містився у ліквідаційній масі банку і був виставлений на продаж, у зв`язку з чим 09 квітня 2020 року відбулась зміна кредитора у зобов`язанні з банку на ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС».

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку - Л. Музичук вказує на те, що відсутні підстави для задоволення позову, так як кредитна заборгованість не погашена.

Інші учасники справи своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Рябенко О.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За таких обставин колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 липня 2015 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-920/2011, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 27 липня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в сумі 22 564,14 грн.

Також, 24 липня 2015 року в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1

10 жовтня 2023 року Дніпровським районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) листом відмовлено позивачу у знятті арешту з майна, посилаючись на те, що станом на 09 жовтня 2023 року виконавчі документи відносно ОСОБА_1 повторно до Відділу не надходили та на виконанні не перебувають.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлено позов про зняття арешту до ПАТ «КБ «Надра», який є неналежним відповідачем у справі.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції Українисудове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним закономпідстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. Вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт.

Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 зазначила відповідачем Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В подальшому, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила відповідачем ПАТ «КБ «Надра», а Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначила, як третю особу.

24 квітня 2024 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку - Л. Музичук про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», оскільки останні набули право вимоги за кредитним договором № 329/П/66/2008-980 укладеним між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» 16 липня 2008 року

22 травня 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва залучено до участі у даній справі ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», як третю особу.

Вирішення справи без залучення до участі в ній стягувача у виконовчому провадженні, який має бути відповідачем у такій справі, є порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України, оскільки в такому випадку суд вирішує питання про права і обов`язки особи, яка не бере участі у справі, тому в порушення принципів рівності сторін та змагальності процесу позбавлена можливості давати пояснення по суті спору, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, та заперечення проти доводів і міркувань інших учасників справи.

З урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з підстав незалучення до участі у справі стягувача в якості відповідача у виконавчому провадженні є правильними.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що саме ПАТ «КБ «Надра» є належним відповідачем, оскільки арешт нерухомого майна був накладений на підставі постанови про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження від 24 липня 2015 року, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за виконавчим листом №2-920/2011, виданого 27 липня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в розмірі 22564,14 грн, апеляційний суд критично оцінює, так як ПАТ «КБ «Надра» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Сіті Фінанс».

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що арешт було накладено державним виконавцем відповідно до вимог законодавства для забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача грошових коштів.

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (див. висновок, що міститься у постанові Верховного Суду від 04 січня 2023 року у справі № 336/6130/20).

Колегія суддів також зазначає, що позивач не вказав в позові, якими діями і який закон порушено ПАТ «КБ «Надра», тоді як арешт на майно було накладено на виконання рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в сумі 22 564,14 грн, в разі скасування цього арешту, можуть бути порушені права стягувача.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Рябенка Олега Володимировича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рябенка Олега Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар