Справа № 946/3896/23
Провадження № 2/946/716/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановити факт простійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 . А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що в поданих документах існує різниця в написанні прізвища, а саме в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено « ОСОБА_5 », а прізвище спадкоємця, згідно паспарту « ОСОБА_6 », і відсутній правовстановлюючій документ на спадкову частку житлового будинку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, паро час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, якою уточненні позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в погосплдарській книзі с.Броска Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині кожному належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджено довідкою наданою старостою Бросківського староститнського оругу від 16.02.2023 року за № 228.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , від 18.12.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишала що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 74637276 від 07.11.2023 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є :

- чоловік ОСОБА_4 .

- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06.05.1980 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового про народження № 6 від 28.02.2023 року.

Факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується довідкою наданою старостою Бросківської сільської ради від 16.02.2023 року за № 132, довідкою наданою старостою Бросківської сільської ради від 14.03.2023 року за № №304.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було з`ясовано судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживали разом із ОСОБА_3 у спадковму житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт простійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2011 року до 01.01.2013 року підтверджений довідкою наданою старостою Бросківського старостинського округу від 16.02.2023 року за № 132, згідно якої на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_3 проживав її чоловік ОСОБА_7 та донька ОСОБА_1 з 01.01.2011 року по 01.01.2013 року.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 08.02.2023 року, повторно виданого Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 1/2 частина належала йому згідно запису в погосплдарській книзі с.Броска Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 2, а 1/4 частину якого він фактично прийняв після смерті дружини ОСОБА_3 , але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав.

За життя спадкодавець заповіту не залишала що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 71623266 від 28.02.2023 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.

Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є :

- дружина ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 25.02.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса).

- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06.05.1980 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового про народження № 6 від 28.02.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

28.02.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченого заявою за № 2/05, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою наданою старостою Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.02.2023 року за № 228, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майнота право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 09.10.1996 року, РНОКПП НОМЕР_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (паспортний документ № НОМЕР_7 , орган, що видав № 5119 від 22.11.2022 року, РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт простійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 лютого 2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус