КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17лютого 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/20186/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5458/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Арапіної Н.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15 000 грн., щомісячно, починаючи з жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-8).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року передано справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за підсудністю до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області(а.с. 92-113).

Не погодившись з ухвалою суду, 12 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сєдов І.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати та направити справу до Дніпровського районного суду м. Києва для продовження розгляду (а.с. 92-94).

На обґрунтування скарги зазначив, що не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає передачу справи на розгляд до іншого суду незаконною та необґрунтованою.

Єдиним зареєстрованим місцем проживання скаржниці відповідно до законодавства України, а також адресою, за якою з нею ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції, є: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із доказів, поданих скаржницею до Дніпровського районного суду м. Києва разом із позовною заявою, скаржниця із сином перебувають у Франції на умовах тимчасового дозволу на перебування (тимчасового захисту), строк дії якого закінчується 02.04.2025 року. Відповідно, скаржниця не подавала заяви про зняття з зареєстрованого місця проживання у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон або залишенням на постійне місце проживання за кордоном. Вона перебуває у Французькій Республіці виключно на умовах тимчасового прихистку. У зв`язку із чим єдиним зареєстрованим місцем проживання скаржниці є адреса: АДРЕСА_2 . Скаржниця не знімалася та не має намірів зніматися з реєстрації за даним місцем проживання або декларувати інше місце проживання. Скаржниця є громадянкою України із наявним зареєстрованим місцем проживання в Україні та не є іноземним елементом відповідно до чинного законодавства України.

Відтак, передача справу на розгляд іншого суду (за зареєстрованим місцем проживанням відповідача) є перешкоджанням праву скаржниці пред`явити позов про стягнення аліментів за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, яке передбачене частиною 1 статті 28 ЦПК України.

Зазначене перешкоджання, на переконання скаржниці, зумовлене неповнотою встановлених обставин та неправильною оцінкою доказів, оскільки Дніпровським районним судом м. Києва не було враховано, що скаржниця із сином перебувають у Франції на умовах тимчасового захисту, а не постійного місця проживання, та не знімалися з реєстрації в Україні, відповідно, судом були неправильно застосовані норми матеріального права (а.с. 92-94).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Так, предметом позову є стягнення аліментів, який відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України може бути пред`явлений за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Звертаючись до Дніпровського районного суду м. Києва з вказаними позовними вимогами, ОСОБА_1 зазначала адресу реєстрації та листування: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва, на підтвердження чого до матеріалів справи додала копію паспорту з відміткою про зареєстроване місце проживання (а.с. 18-20).

Передаючи справу на розгляд до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи убачається, що зареєстроване у встановленому законом порядку місцем перебування позивача та дитини знаходиться у Франції. Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному демографічному реєстрі відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .Оскільки відповідач зареєстрований у м. Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області, тому цивільну справу за необхідно передати на розгляд до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Проте, колегія суддів не погодилась з таким висновком районного суду.

Так, на обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона разом з дитиною тимчасово проживають у Франції, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні довідки від 05.09.2024 року про тимчасове місце проживання (а.с. 30-37).

Однак, тимчасове перебування позивачки разом з дитиною у Французькій Республіці з березня 2022 року не позбавляє її права пред`явити вказаний позов за зареєстрованим місцем свого проживання, яке територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що положеннями ст. 28 ЦПК України передбачено право позивача на звернення з позовом про стягнення аліментів саме за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, а не за фактичним місцем проживання.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, оскільки позивачка при пред`явленні позову скористалась своїм правом вибору підсудності справи, дотримавшись при цьому правил альтернативної підсудності, оскаржувана ухвала суду, у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова