Справа № 504/584/25
Номер провадження 2/504/2044/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

14.02.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Литвинюк А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру,-

встановив:

07.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати, що нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 29 кв.м, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнати за ним право власності на частини квартири, вирішити питання щодо судових витрат.

До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на вищезазначену квартиру.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Комінтернівського районного суду Одеської області Литвинюк А.В.

Відповідно до ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

За змістом ст.175 ЦПК України обов`язок визначити ціну позову покладається на позивача.

При вирішенні питання про відкриття провадження встановлено, що поданий позов не відповідає вимогам законодавства (ст.175 і ст.177 ЦПК України), у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

У позовній заяві позивач просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності у порядку поділу майна подружжя на 1/2 частину квартири за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

В позові визначає ціну позову у розмірі 773670 грн та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 7736,70 грн, долучає квитанцію про сплату судового збору у зазначеному розмірі, проте доказів дійсної вартості квартири, що стали підставою для розрахунку ціни позову та судового збору до позовної заяви не додає, що чинить суду перешкоди для визначення та перевірки до сплати належної суми судового збору.

Зі змісту положень п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Згідно з п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст.372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4 ст.65 СК). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У відповідності до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості, тобто ринкова вартість на день подання позову.

За ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Згідно ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Враховуючи, що предметом даного позову є вимога про поділ майна подружжя, тобто вимога майнового характеру, ціна позову повинна бути визначена, виходячи з дійсної вартості майна, визначеної у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

До позовної заяви позивачем не додано докази дійсної вартості квартири, що стали підставою для розрахунку ціни позову, або відповідний звіт про оцінку майна.

Таким чином, приходжу до висновку, що позивачем не надано документів, з яких суд мав би можливість визначити дійсну вартість майна (квартири) на момент подання позовної заяви та перевірити відповідність суми сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Інститут залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження по справі.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст.ст.175,177,185,258,260,261,353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру - залишити без руху і надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання позивачем ухвали.

Копію ухвали направити позивачеві та роз`яснити, що в установлений судом строк необхідно усунути виявлені суддею недоліки.

Попередити, що у разі невиконання вимог суду у вказаний строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Литвинюк А. В.