Провадження № 2/679/181/2025
Справа № 679/1925/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року

місто Нетішин Хмельницької області

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Костюшок Павло Миколайович, звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

08.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 4127232, за яким він має заборгованість у загальному розмірі 24090 грн, що складається з наступного: 1) 6000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2) 18090 грн заборгованість за відсотками, і право вимоги за яким було відступлене позивачу на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 4127232 від 08.12.2023 у розмірі 24090 грн.

Крім того, 01.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 76628437, за яким він має заборгованість у загальному розмірі 19423,60 грн, що складається з наступного: 1) 4900 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2) 14523,60 грн заборгованість за відсотками, і право вимоги за яким було відступлене позивачу на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 76628437 від 01.11.2023 у розмірі 19423,60 грн.

Крім того, 18.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 6334233, за яким відповідач має заборгованість у загальному розмірі 11118,50 грн, що складається з наступного: 1) 3618,50 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2) 7500 грн заборгованість за відсотками, і право вимоги за яким було відступлене позивачу на підставі договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 6334233 від 18.10.2023 у розмірі 11118,50 грн.

З огляду на викладені обставини ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вказаними договорами у загальному розмірі 54632,10 грн та понесені позивачем судові витрати.

17.12.2024 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 68).

21.01.2025 представником відповідача адвокатом Лук?янчук Вікторією Сергіївною було подано відзив на позов, в якому вона заперечувала проти позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факт укладання з відповідачем договорів позики, отримання за ними коштів та користування останніми.

Так, позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують підписання відповідачем відповідних договорів електронним цифровим підписом, а саме за допомогою одноразового ідентифікатора. З долучених до позову документів неможливо встановити, що саме відповідачем були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), зокрема в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, реєстрації ОСОБА_1 у інформаційно-телекомунікаційних системах кредиторів, а також ідентифікації відповідача за номером телефону, який би належав позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, однак позивачем не надано доказів, що підтверджують факт перерахування грошових коштів за відповідними договорами на картковий рахунок позичальника, зокрема виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 , на який перераховувалися кредитні кошти.

Матеріали справи не містять підтвердження відступлення прав вимоги за укладеними між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» правочинами, оскільки такі договори датуються 03.11.2023 та 08.12.2023, у той час як договір факторингу між останнім та позивачем 14.06.2021, а отже право такої грошової вимоги на момент укладення договору фактору не могло належати. При цьому позивачем не надано доказів надсилання відповідачеві вимоги про сплату коштів та про заміну кредидотавця.

Крім іншого, нарахування відсотків здійснено позивачем понад строк дії відповідних договорів. Так, у разі стягнення заявленої позивачем заборгованості слід керуватися чітку обумовленими між контрагентами кредитних договорів умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а саме у 30 днів та 63 дні, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахування непропорційно великої суми компенсації (а.с. 75-81).

24.01.2025 представником позивача ОСОБА_2 було подано відповідь на відзив, відповідно до якої остання вважає викладені у відзиві доводи представника відповідача безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем надані належні та достатні докази укладення кредитних договорів відповідачем із первісними кредиторами. Такі договори було укладено сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства.

Для укладання кредитних договорів відповідачем було вчинено ряд дій, без здійснення яких договори не було б укладено, що, у свою чергу, підтверджує укладання вказаних договорів в електронній формі.

Відповідач як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.

Жодних заперечень із приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту, під час укладення та підписання цих договорів відповідачем висловлено не було. ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами договорів позики. Обставини укладення вказаних договорів відповідач не спростував належними та допустимими доказами. У той же час позивачем надано всі необхідні докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за відповідними договорами (а.с. 97-106).

14.02.2025 судом було поновлено позивачу строк для подання доказів та прийнято подані представником позивача 20.11.2024 разом із відповіддю на відзив наступні письмові докази: 1) детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору № 6334233; 2) інформаційну довідку по кредитному договору № 6334233; 3) платіжну інструкцію до додаткової угоди № 2 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024; 4) платіжну інструкцію до додаткової угоди № 22 від 11.04.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; 5) платіжну інструкцію до додаткової угоди № 24 від 16.05.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; 6) Реєстр боржників № 22 від 11.04.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; 7) Реєстр боржників № 2 від 15.02.2024 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024; 8) Реєстр боржників № 24 від 16.05.2024 до додаткової угоди № 28 від 30.05.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підтвердження укладення 08.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики № 4127232 позивачем було надано його паперову копію, і зі змісту цього договору вбачається, що його було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону останнього, вказаний у договорі ( НОМЕР_1 ). Відповідно до умов цього договору відповідач отримав у власність грошові кошти в розмірі 6000 грн строком на 30 днів (до 07.01.2024) шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з номером електронного платіжного засобу (банківської картки) № НОМЕР_2 та зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, а також сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики в розмірі 31,21% на день за перший день користування та у розмірі 3%, починаючи з другого дня користування позикою до дати повернення позики. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день була узгоджена в розмірі 3,50%, а знижена у розмірі 0,1% на день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка склала 2698,53%, а орієнтовна загальна вартість позики 7890 грн (а.с. 8-10, 11).

На підтвердження укладення 03.11.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики № 76628437 позивачем було надано його паперову копію, і зі змісту цього договору вбачається, що його було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону останнього, вказаний у договорі ( НОМЕР_1 ). Відповідно до умов цього договору відповідач отримав у власність грошові кошти в розмірі 4900 грн строком на 30 днів (до 02.12.2023) шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з номером електронного платіжного засобу (банківської картки) № НОМЕР_2 та зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, а також сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики в розмірі 2,5% на день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день була узгоджена в розмірі 2,70%, а знижена у розмірі 2,5% на день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка склала 114432,08%, а орієнтовна загальна вартість позики 8575 грн (а.с. 20-22, 22-23).

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, зокрема і право вимоги до ОСОБА_1 за договорами позики № 4127232 від 08.12.2023 на суму 24090 грн та № 76628437 на суму 19423,60 грн, що підтверджується додатковими угодами № 22 від 11.04.2024 та № 24 від 16.05.2024 та актами прийому-передачі Реєстру боржників від 11.04.2024 та 16.05.2024, а також витягами з Реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 та № 24 від 16.05.2024 до відповідного договору факторингу (а.с. 12-13, 14, 15, 16, 17, 18, 24, 25, 26, 109, 110).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем станом на 31.10.2024, відповідач має заборгованість за договором позики № 4127232 від 08.12.2023 у загальному розмірі 24090 грн, що складається з наступного: 1) 6000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2) 18090 грн заборгованість за відсотками (а.с. 19).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем станом на 31.10.2024, відповідач має заборгованість за вказаним договором позики № 76628437 у загальному розмірі 19423,60 грн, що складається з наступного: 1) 4900 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2) 14523,60 грн заборгованість за відсотками (а.с. 27).

На підтвердження укладення 18.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 договору позики № 6334233 позивачем було надано його паперову копію, і зі змісту цього договору вбачається, що його було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону останнього, вказаний у договорі ( НОМЕР_1 ). Відповідно до умов цього договору відповідач отримав у власність грошові кошти в розмірі 5000 грн строком на 63 дні (до 20.12.2023) шляхом їх безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника з номером електронного платіжного засобу (банківської картки) № НОМЕР_2 та зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, а також сплатити позикодавцю плату (проценти) за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: 1) акційна процентна ставка (фіксована): 1,99200% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою; 2) базова процентна ставка (фіксована): 2,49000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідно до додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору; 3) основна процентна ставка (фіксована): 3,00000% на день застосовується протягом усього строку позики, крім першого розрахункового періоду (а.с. 33-37, 38, 39, 40-42).

Також позивачем надано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 05.11.2024, відповідно до якого між товариством та ТОВ «Маніфою» було укладено договір на переказ коштів № ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020, за яким було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № НОМЕР_2 в розмірі 5000 грн 18.10.2023 о 17:00 год. (а.с. 108).

11.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб-боржників, зокрема і право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 6334233 на суму 11118,50 грн, що підтверджується додатковою угодою № 2 від 15.02.2024 та актом прийому-передачі Реєстру боржників № 2 від 15.02.2024, а також витягом з Реєстру боржників № 2 від 15.02.2024 до відповідного договору факторингу (а.с. 43-45, 46, 47, 48, 108, 111-112).

Згідно з розрахунками заборгованості за договором позики № 6334233 від 18.10.2023, складеними позикодавцем станом на 15.02.2024 та позивачем станом на 31.10.2024, ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 11118,50 грн, що складається з наступного: 1) 3618,50 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2) 7500 грн заборгованість за відсотками (а.с. 49, 107).

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі 757/40395/20-ц.

Разом із цим представник відповідача у відзиві на позов категорично заперечувала укладення ОСОБА_1 вказаних договорів, отримання за ними грошових коштів та, відповідно, користування такими коштами.

Як вбачається з умов вказаних договорів, вони були укладені дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписані накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюються до укладених в письмовій формі.

У ч.ч. 1, 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18; від 24.09.2019 у справі № 922/1151/18; від 28.12.2019 у справі № 922/788/19; від 16.03.2020 у справі № 910/1162/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов?язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв?язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст. 207 ЦК України).

Відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Статтею 5 зазначеного Закону визначено, що електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом ст.ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 910/1162/19 та від 19.01.2022 у справі № 202/2965/21.

Як вбачається із позовної заяви та паперових копій договорів позики, ці договори були укладені дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписані накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Разом із цим доказів укладення відповідних договорів, які за формою відповідають вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано.

Так, на підтвердження укладення вказаних кредитних договорів позивачем надані суду їх паперові копії.

При цьому позивачем не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії договорів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов?язковим реквізитом електронного документа.

Отже, наявні в матеріалах справи копії договорів не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення договорів позики між відповідачем та кредиторами.

Із наданих позивачем документів неможливо встановити те, що саме відповідачем були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договорів), зокрема відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цих одноразових ідентифікаторів, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредиторів, а також відсутні докази ідентифікації за номером телефону, який би належав позивачу.

При цьому згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У матеріалах справи відсутні також докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження останнім пропозиції щодо укладення договору, зокрема довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину тощо.

Більше того, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказані у відповідних паперових примірниках договорів номери рахунку та мобільного телефону дійсно належать відповідачу, а не будь-якій іншій особі, у той час як клопотання про витребування відповідних доказів позивачем також не заявлялося.

На підтвердження обставин перерахування грошових коштів відповідачу за вказаними договорами та наявності у нього боргу за цими договорами позивач надав відповідні розрахунки заборгованості та лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 05.11.2024 (як вже зазначалося судом, доказів, що рахунок, на який були перераховані у вказаному листі кошти, належав саме відповідачу, суду позивачем надано не було).

При цьому належними доказами, які підтверджують перерахування грошових коштів, наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно з п.п. 41-46, 59-60 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018, операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. Касовими документами оформляються операції з готівкою. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України щодо організації касової роботи в банках України.Відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті.

Згідно з п.п. 59, 60 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: 1) клієнтські рахунки та виписки з них; 2) аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; 3) книги реєстрації відкритих рахунків; 4) оборотно-сальдовий баланс/оборотно-сальдову відомість. У разі складання регістрів бухгалтерського обліку в електронному вигляді банк зобов`язаний зробити їх копії на паперових носіях на вимогу учасників операції, а також органів контролю та правоохоронних органів відповідно до вимог законодавства України. Клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Отже, банківські виписки з рахунків позичальника, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 630/366/16-ц та від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц.

Однак позивачем не подано до суду належних доказів отримання відповідачем кредиту та перерахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача, а також користування такими коштами, у той час як розрахунки заборгованості, здійснені представником позивача, не можуть вважатися такими документами.

Отже, належних і допустимих доказів отримання відповідачем та користування кредитними коштами, а також виникнення у відповідача заборгованості в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач суду не надав.

При цьому договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст. 12, 13, 77-81 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст. 263 ЦПК України).

Отже, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів укладення відповідних договорів, зокрема отримання та використання відповідачем кредитних коштів після їх укладення, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за цими договорами недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 100, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код 35625014; місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30).

Представники позивача: Алієва Нурай (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_1 ); ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Представник відповідача: адвокат Лук?янчук Вікторія Сергіївна (РНОКПП НОМЕР_6 ; адреса місця роботи: Рівненська область, Рівненський район, м. Рівне, вул. Словацького, буд. 4/6, офіс 214).

Суддя І.Г. Безкровний