Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2025 Справа №607/11482/24 Провадження №2/607/1115/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Бумба М.І.

представника позивача Фуголь С.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» (надалі ТзОВ «Явір-2000» звернулось із позовом до ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно якого просить стягнути у користь позивача із відповідача шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 55311 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що з 14.11.2019 року по 11.09.2023 ОСОБА_1 працював водієм автотранспортних засобів в ТзОВ "Явір-2000", а також із ним 14.11.2019 було укладено договір про матеріальну відповідальність. Наказом ТзОВ "Явір-2000" № 82-ОВД від 14.07.2020 закріплено за ОСОБА_1 , як водієм, транспортний засіб марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідач 08.09.2023 о 23 год. в м. Тернополі по вул. 15 квітня, 6а керував автомобілем марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ТзОВ «Явір-2000», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не був уважний не слідкував за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення, наїзд на бордюр, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження, чим завдано власнику матеріальних збитків. Постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.09.2023 року у справі № 607/17646/23 та у справі № 607/17644/23, які набрали законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. В подальшому, відповідача було звільнено 11.09.2023 року із роботи позивачем на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. Позивач є власником автомобіля марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно із висновку експерта № 15/24 від 01.03.2024 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи вартість матеріального збитку, яка була спричинена власнику КТЗ марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , унаслідок ДТП яка мала місце на 08.09.2023, станом на момент пригоди ймовірно становить 68 616,40 грн. Ремонт зазначеного транспортного засобу був здійснений позивачем у ФОП ОСОБА_3 вартість якого склала 49611 грн. згідно з актами виконаних послуг № 241123-1 від 24.11.2023 та № 060524-1 від 06.05.2024 та який було оплачено позивачем. Враховуючи те, що ОСОБА_1 як працівник ТзОВ "Явір-2000", перебуваючи у нетверезому стані, завдав шкоди зазначеному товариству внаслідок ДТП, тому позивач вважає, що відповідач несе матеріальну відповідальність перед ТзОВ "Явір-2000" у повному розмірі заподіяної шкоди. Таким чином, позивач просить сягнути із відповідача заподіяної матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП у загальному розмірі 55 311,00 грн., з яких 49 611,00 грн. розмір ремонту пошкодженого ним транспортного засобу, 5 700,00 грн. витрати по оплаті вартості проведеної експертизи.

Відповідач відзиву на позов не подавав, проте представник відповідача надав додаткові пояснення згідно яких серед іншого вказав, що сторона відповідача не погоджується із розміром шкоди, яку просить стягнути позивач. Вважає незаконними та невідповідними зазначені суми збитків, у поданому розрахунку шкоди, який надав позивач, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження обставин про вартість ремонту пошкодженого КТЗ. Вважає, що перелік позицій зазначеного ремонту є набагато більшим ніж перелік зазначений в схемі місця ДТП, а саме права сторона бампера (нижня частина), подушки безпеки пошкоджені (водійське, пасажирське) пошкоджений колісний правий диск. Також зазначив, що згідно із висновку експерта дослідження КТЗ проводилося без його огляду, відповідач про такий огляд не повідомлявся. Вважає, що судовий експерт в своїх дослідженнях мав використовувати методи товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, які відповідають вимогам наказу № 142/5/2092 від 24.11.2003 із змінами «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Також вважає, що експертом при визначені розміру матеріального збитку не було враховано, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 є спеціальним, а тому при визначенні коефіцієнт фізичного зносу повинен бути врахований підпункт (ґ) п. 7.39 зазначеної Методики, який передбачає додаткову ступінь зносу. Крім того, зазначив, що до висновку експерта не долучені жодні світлини, зображення, фото, ілюстровані таблиці, які у висновку зазначені як вихідні дані (додаток до заяви). Тому вважає висновок експерта сумнівним та недопустими доказом по даній справі. Також, просить суд, враховуючи вимоги статті 1192 ЦК України, у випадку задоволення позову, зобов`язати позивача передати відповідачу деталі пошкодженого транспортного засобу, які залишились після заміни на нові, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 29.05.2024 у даній справі відкрито провадження та ухвалено провести її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача Фуголь С.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали, у його задоволенні просять відмовити з підстав наведених у додаткових поясненнях. Також, позивач ОСОБА_1 просив врахувати, що він уже відшкодував позивачу частину коштів для відновлення пошкодженого транспортного засобу надавши їх директору ТзОВ «Явір-2000», що не було враховано позивачем при подачі позову, однак письмового доказу, який би це підтверджував йому на надали. Крім цього, вказав, що ремонті роботи пошкодженого транспортного засобу проводились не у ФОП ОСОБА_3 , а у гаражі в с.Малий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, де було замінено пошкоджені деталі, після чого спірний транспортний засіб експлуатувався в подальшому позивачем по охороні об`єктів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із копії наказу директора ТзОВ «Явір-2000» від 13.11.2019 №89-К «Про прийняття на роботу», ОСОБА_1 прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів, з 14.11.2019 року.

Згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого сервісним центром 5341, транспортний засіб марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ТзОВ «Явір-2000»

Відповідно до копії наказу директора ТзОВ «Явір-2000» №82-ОВД «Про закріплення працівників за службовими автомобілями», закріплено за автотранспортними засобами, які експлуатуються у ТзОВ «Явір-2000» «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_1 водіїв автотранспортних засобів управління транспортну ТзОВ «Явір-2000», у тому числі ОСОБА_1 .

Як вбачається із пункту 1 копії договору про матеріальну відповідальність від 14.11.2019, укладеного між ТзОВ «Явір-2000» (Підприємство) та ОСОБА_1 (Працівник), Працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну його діями (бездіяльністю) підприємству та третім особам, з якими у підприємства договірні зобов`язання внаслідок порушення покладених на нього обов`язків, передбачених трудовим законодавством України, трудовим договором, посадовою інструкцією, службовою інструкцією, наказами керівника та іншими внутрішніми актами підприємства. Підставою для матеріальної відповідальності працівника є вина у формі прямого умислу або необережності (халатності, недбалості). Матеріальна відповідальність може бути покладена на працівника незалежно від притягнення його до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими завдано шкоду підприємству. Визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, і її відшкодування провадяться відповідно до чинного в Україні трудового законодавства (ст.135-3, ст.136 КЗпП України), цивільного (ст.1166 ЦК України) законодавства. Працівник несе обмежену матеріальну відповідальність у випадках, передбачених ст.133 КЗпП України. Працівник несе матеріальну відповідальність у повному обсязі у випадках, передбачених ст.134 КЗпП України. (пункти 4-8 зазначеного договору).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21.09.2023 №607/17644/23, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченою ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Як вбачається із вказаної постанови, 08.09.2023 в м.Тернополі по вул..15 квітня, 6, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння здійснювався за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6820 ARHJ 0295» на табло якого висвітився показник 1,25 проміле (з результатом згідний), чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України.

Крім цього, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21.09.2023 №607/17646/23, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченою ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Як вбачається із вказаної постанови, 08.09.2023 о 23 год. в м.Тернополі по вул..15 квітня, 6, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_1 , належний ТзОВ «Явір-2000», не був уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив зіткнення, наїзд на бордюр, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження, та завдано власнику матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.2.3 (б.), 12.1 ПДР України.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цієї особою.

Таким чином, особою, винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 08.09.2023 о 23 год. в м.Тернополі по вул..15 квітня, 6, за участю автомобіля марки «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_1 , належний ТзОВ «Явір-2000», в результаті якої було спричинено ушкодження транспортного засобу, є ОСОБА_1 , який був його водієм та допустив порушення ПДР України, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння.

Наказом директора ТзОВ «Явір-2000» від 11.09.2023 №76-К «Про звільнення», який є чинним на момент розгляду справи, ОСОБА_1 водія автотранспортних засобів управління транспорту, звільнено із 11.09.2023 за появу на роботі в нетверезому стані, згідно пункту 7 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до висновку експерта №15/24 від 01.03.2024 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви звернення від ТзОВ «Явір-2000» через ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, яка була спричинена власнику колісного транспортного засобу «Renault Duster» 1.6 115НР р.н. НОМЕР_1 унаслідок ДТП, яка мала місце 08.09.2023 станом на момент пригоди, без огляду, згідно наданих вихідних даних ймовірно становить 68616,40 грн.

Зазначений висновок підтримав у судовому засіданні експерт ОСОБА_5 . Також на запитання суду пояснив, що наявність того, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, досліджуваний транспортний засіб є спеціальним, не вплинуло б на визначення розміру матеріального збитку, оскільки не було коефіцієнт фізичного зносу КТЗ складових складає 0. Також пояснив, що дану експертизу було проведено на підставі заяви директора ТзОВ «Явір-2000»та укладеного договору про виконання судової експертизи, а також фотографіях наданих замовником, без огляду пошкодженого транспортного засобу.

Як вбачається із копії заяви від 07.02.2024, представник ТзОВ «Явір-2000» Нездийминога Е.Б. звернувся до судового експерта Мазура М.С. щодо проведення авто товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу марки «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 р.в., зазначивши при цьому, що у ньому пошкоджено: передній правий колісний диск, передній бампер, підрамник передньої підвіски, правий важіль передньої підвіски, кермові тяги (2), правий наконечник кермової тяги, передній правий підкрилок, обидві передні подушки безпеки водія airbag (водія і пасажира), блок управління airbag, обидва ремені безпеки airbag. До аварій автомобіль не перебував у ДТП та не проводились ремонті роботи кузова з пофарбуванням.

Як вбачається із копії договору №15/24 на виконання судової експертизи від 21.02.2024, його укладено між ТзОВ «Явір-2000» та судовим експертом Мазуром М.С. предметом якого є виконання судової автотоварознавчої експертизи на підставі заяви ОСОБА_4 від 21.02.2024 з наданням висновку експерта.

Згідно акту №ОУ-01/03/24 здачі-прийняття надання послуг, укладеного між експертом Мазур М.С. та представником ТзОВ «Явір-2000», загальна вартість робіт при проведенні експертної оцінки колісного транспортного засобу склала 5700 грн.

Як вбачається із копії Схеми місця ДТП від 08.09.2023, яка відбулась о 23 год. в м.Тернополі по вул..15 квітня 6а, у ньому зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкодження транспортного засобу марки Renault Duster д.н.з. НОМЕР_3 , отриманих внаслідок ДТП, а саме: права сторона бамперу (нижня частина), подушки безпеки пошкоджені (водійське та пасажирське), пошкоджений колісний правий диск.

Згідно копії протоколу огляду транспортного засобу від 09.09.2023 складеного інспектором УПП в Тернопільській області ДПП, у транспортному засобі марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_3 оглядом встановлено пошкодження колісного правого диску, подушки безпеки водійська та пасажирська, права сторона бампера переднього нижня частина.

Згідно копії акту виконаних послуг №241123-1 від 24.11.2023, складеного ФОП ОСОБА_6 , замовником яких виступало ТзОВ «Явір-2000», вартість товарів та наданих послуг по ремонту транспортного засобу марки Renault Duster д.н.з. НОМЕР_3 , 2019 р.в. склала 43991 без ПДВ.

Відповідно до копії акту виконаних послуг №060524-1 від 06.05.2024, складеного ФОП ОСОБА_6 , замовником яких виступало ТзОВ «Явір-2000», вартість товарів та наданих послуг по ремонту транспортного засобу марки Renault Duster д.н.з. НОМЕР_3 , 2019 р.в. склала 5620 грн. без ПДВ.

Згідно рахунку № НОМЕР_4 від 09.05.2024, складеного ФОП Бридун, вартість товарів та наданих послуг по ремонту транспортного засобу марки Renault Duster д.н.з. НОМЕР_3 , 2019 р.в. склала 49611 грн. без ПДВ, замовником по яких виступало ТзОВ «Явір-2000».

Як вбачається із копії платіжної інструкції №702 від 16.05.2024, ТзОВ «Явір-2000» перерахувало ФОП ОСОБА_7 49611 грн., підстава платежу: відновлення після ДТП «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_1 згідно рахунку 090524-1 від 09.05.2024 без ПДВ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він був працівником у ТзОВ «Явір-2000» та йому відомо, що автомобіль марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить товариству та водієм на якому був відповідач та який пошкодив його внаслідок ДТП, ремонтувався в с.Малий Ходачків Тернопільського району, який в подальшому виїзджав на лінію та був знову пошкоджений у лютому 2024 року.

Згідно із частиною першою статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до вимог ч.1-3 статті 130 КЗпП України , працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала.

Відповідно до ст.132 КЗпП України , за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку . Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві

Згідно із вимогами ч.1 статті 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу.

Отже, відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству, врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 463/4040/15-ц (провадження № 61-23441св18).

Відповідно до ч.3 статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

В силу вимог ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наведені докази, надані сторонами, а також у їх сукупності приходить до переконання, що слід стягнути із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Явір-2000» 49611 грн. заподіяну ним шкоду, виходячи із дійсних фактичних витрат понесених позивачем на відновлення належного йому транспортного засобу марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_3 , шкода якому була спричинена із вини відповідача, при виконанні ним трудових обов`язків, внаслідок порушення ним ПДР України, під час якої останній перебував у нетверезому стані, що підтверджено вищенаведеними судовими рішеннями у справах про вчинення ОСОБА_1 адміністративних проступків, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а також наказом директора ТзОВ «Явір-2000» від 11.09.2023 №76-К «Про звільнення», який є чинним на момент розгляду справи та згідно якого ОСОБА_1 водія автотранспортних засобів управління транспорту, звільнено із 11.09.2023 за появу на роботі в нетверезому стані, згідно пункту 7 статті 40 КЗпП України. При цьому, суд враховує, що відповідач несе повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди згідно із вимогами ч.1 ст.134 КЗпП України, як працівник, яким заподіяно шкоду, винуватість якого встановлена постановами суду у адміністративних справах, на час вчинення таких адміністративних правопорушень ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із позивачем, а тому на нього покладається обов`язок з відшкодування завданої матеріальної шкоди позивачу.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн., а також понесених витрат пов`язаних із проведенням експертизи у розмірі 5700 грн.

Також, задовольняючи позов, суд з урахуванням принципу диспозитивності та враховуючи заяву заподіювача шкоди, вважає за необхідне зобов`язати ТзОВ «Явір 2000» повернути ОСОБА_1 замінені запасні частини (деталі) автомобіля марки «Renault Daster» р.н.з. НОМЕР_1 , які було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно актів виконаних послуг №241123-1 від 14.11.2023, №060524-1 від 06.05.2024 та рахунку №090524-1 від 09.05.2024, складених ФОП ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» 49 611 (сорок дев`ять тисяч шістсот одинадцять) грн. заподіяної матеріальної шкоди, а також 5 700 (п`ять тисяч сімсот) грн. вартості проведеної транспортно-товарознавчої експертизи.

Стягнути із ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. сплаченого судового збору.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір 2000» повернути ОСОБА_1 замінені запасні частини (деталі) автомобіля марки «Renault Daster» р.н.з. НОМЕР_1 , які було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно актів виконаних послуг №241123-1 від 14.11.2023, №060524-1 від 06.05.2024 та рахунку №090524-1 від 09.05.2024, складених ФОП ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Судове рішення у повному обсязі складено 10.02.2025 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан