Провадження № 2/202/982/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Владимирова О.О.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування позову зазначено, що Позивачі мешкали у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві приватної власності, в рівних долях по 1/2 кожному. 04.11.2002 року Позивачі уклали Договір міни з донькою та фактично набули право власності на квартиру. Також, у Позивачів наявний технічний паспорт на квартиру, у відповідності до якого Позивачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 долі кожний. Квартира мала загальну площу 30,3 кв.м. і розташована на 4 поверсі 5-х поверхового будинку. З 2002 року по теперішній час позивачі не реєстрували право власності на їх квартиру, оскільки не знали про наявність державних реєстрів нерухомості. Для отримання компенсації за зруйноване житло необхідно бути власникам нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який запроваджено з 2013 року. З метою належної державної реєстрації прав, а саме квартири, 24.06.2024 року позивачі звернулися до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Одеської міської ради із відповідними документами. Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 74519621 від 09.08.2024 року, щодо реєстрації права власності на будинок, позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій. Підставою для прийняття такого рішення визначено те, що подані нею документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до 01.01.2013 року. При цьому, державний реєстратор направляв запит до Авдіївської міської військової адміністрації щодо підтвердження права власності на квартиру. У відповіді на даний запит було повідомлено про неможливість отримати з БТІ інформацію про зареєстровані права на квартиру до 01.01.2013 року.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, м.Авдіївка, що відноситься до Авдіївської міської територіальної громади Донецької області, включено до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

З урахуванням наведеного, позивач просила визнати за нею право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024 року визначено суддю Дребот І.Я. для розгляду даної справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, через підсистему "Електронний суд" від 24.11.2024 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до Договору міни квартири від 04.11.2002 року Позивачі набули право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно реєстраційного надпису вчиненого начальником Донецького БТІ і записаного в реєстрову книгу № 33 за реєстровим номером 5035 від 15.11.2002 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 1/2 частина та ОСОБА_3 1/2 частина.

З метою належної державної реєстрації прав, а саме квартири, 24.06.2024 року позивачі звернулися до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Одеської міської ради із відповідними документами. Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 74519621 від 09.08.2024 року, щодо реєстрації права власності на будинок, позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій. Підставою для прийняття такого рішення визначено те, що подані нею документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до 01.01.2013 року. При цьому, державний реєстратор направляв запит до Авдіївської міської військової адміністрації щодо підтвердження права власності на квартиру. У відповіді на даний запит було повідомлено про неможливість отримати з БТІ інформацію про зареєстровані права на квартиру до 01.01.2013 року.

Наведені обставини унеможливлюють зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок в єдиній державній інформаційній системі з відомостями про право на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав, затвердженій в Україні з 01.01.2013 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З приписів статті 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами було доведено їх право власності на вказану квартиру.

Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності у рівних частках по 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважати підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно на праві спільної власності по 1/2 у рівних частках квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 13.02.2025 року

Суддя І.Я. Дребот