Справа № 577/85/25
Провадження № 2/577/298/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Цуканової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження в м. Конотопі справу за позовом Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 10000 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Директор Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради Петрик О.Л. звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених коштів у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 10000,00 грн. виплачених за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року.

На обґрунтування у позові зазначено, що за положеннями пункту 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (далі Порядок № 332) допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

- для осіб з інвалідністю та дітей 3000,00 грн.;

- для інших осіб 2000,00 грн.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 31.03.2022 року Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради останній, з урахуванням наявності у ОСОБА_1 однієї неповнолітньої дитини, було призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам на період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року в розмірі 5000,00 грн. щомісячно.

У зв`язку із вищевикладеним 20.04.2022 року Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради надіслано на центральний рівень списки внутрішньо переміщених осіб за березень-квітень 2022 року, до якого було включено інформацію про відповідача, а 25.04.2022 року ОСОБА_1 зараховано кошти в розмірі 10000,00 грн. за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року.

Через технічний збій під час обміну інформацією з центральним рівнем 24.05.2022 року відповідачу повторно було нараховано допомогу у розмірі 10000,00 грн. за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року.

У зв`язку із вищевикладеним, 14.11.2024 року ОСОБА_1 надіслано вимогу про необхідність повернення надміру (повторно) виплачених коштів в розмірі 10000,00 грн., однак відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, що і стало підставою звернення до суду.

Представник позивача Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради за довіреністю Липко Д.М. просить розглядати справу за його відсутності, вимоги підтримує, про що подав відповідне клопотання (а.с. 18-20).

Відповідач ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації якої є АДРЕСА_1 (знята з реєстрації 16.02.2023 року за заявою власника (а.с.13), у судове засідання не з`явилася, поважність причин неявки не сповістила. Судові повістки направлені за останнім відомим місцем реєстрації повернуті без вручення. Крім того, ОСОБА_1 була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 16, 17).

За правилами п.п. 3, 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому відділенні відповідної відмітки та з опублікуванням оголошення про виклик і особа вважається повідомленою.

За таких обставин, а також враховуючи тривалість у провадженні суду зазначеної справи, суд дійшов переконання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Із представлених доказів вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.03.2022 року звернулася до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, у якій указані відомості про неповнолітню дитину: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 6).

Згідно довідки № 5612- від 04.04.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 5612- від 04.04.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , теж взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с. 9).

Рішенням Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради від 14.04.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначена допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам на сім`ю в розмірі 5000,00 грн на період з 01.03.2022 року по 31.05.2022 року (а.с. 7).

З довідки № 251 від 21.11.2024, виданої Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради, вбачається, що станом на 21.11.2024 року розмір переплати ОСОБА_1 , за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 становить 10000,00 грн. (а.с. 5).

Слід зауважити, що відомостей про причини виникнення переплати вказана довідка не містить.

Згідно пункту 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 14 квітня 2022 року, надається починаючи з березня 2022 року.

Пунктом 29 Порядку № 332 унормовано, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

За положеннями ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

До рахункових помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц (провадження № 61-4504св18).

Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія «добросовісність» закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права.

ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (частина п`ята статті 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.

З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 677/876/21.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Однак, доказів отримання ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року в розмірі 10000,00 грн. в результаті рахункової помилки позивача, або недобросовісності відповідача матеріали справи не містять, і на такі обставини позивач не покликається.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись: 12, 13, 23, 247, 258, 259, 265, 268, 279, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 10000 грн. залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання.

Суддя Кравченко В. О.