Справа № 602/952/24
Провадження № 2/602/43/2025
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" лютого 2025 р. м. Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участю секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Брони М.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення, щодо вирішення питання про розподіл понесених судових витрат, -
Ухвалою суду від 30.01.2025 розгляд питання про розподіл судових витрат відкладено на 14.02.2025.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду була повідомлена належним чином.
Представник позивачки адвокат Брона М.В. не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки.
Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд дослідив матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, оцінив докази, які у них містяться, ознайомився із запереченнями відповідачки та дійшов наступних висновків.
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення позов задоволено повністю.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 із зазначеного будинку без надання їй іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень.

Призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених позивачкою ОСОБА_1 судових витрат на 30.01.2024. Надано позивачці ОСОБА_1 строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених позивачем судових витрат.

Представником позивачки подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, до якої долучено Доповнення (детальний опис) від 21.01.2025 до Акту приймання-передачі наданих послуг від 26.09.2024 відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги № 24/09 від 24.09.2024 (а.с. 92-95).

Копії Договору № 24/09 про надання професійної правничої допомоги від 24.09.2024 та Акту приймання-передачі наданих послуг від 26.09.2024 додані до позовної заяви та наявні у матеріалах справи (а.с. 40-42).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено одну з основних засад (принципів) цивільного судочинства, а саме відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі статтею 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 та ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

21 січня 2025 року представник позивачки адвокат Брона М.В., яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зробила заяву про те, що докази про понесені позивачкою витрати на правову допомогу будуть надані нею до суду у строк, передбачений ЦПК України.

Враховуючи те, що заява про ухвалення додаткового рішення, до якої долучені відповідні докази про розмір понесених позивачкою витрат, була здана представником позивачки на пошту 23.01.2025, що підтверджується календарним штемпелем відділення поштового зв`язку на конверті (а.с. 98), то з огляду на положення ч.6 ст.124 ЦПК України встановлений строк для подання доказів про понесені судові витрати стороною позивача не пропущений і така заява підлягає розгляду судом.

Вирішуючи питання про доведеність позивачкою розміру понесених нею витрат на професійну правничу допомогу та про їх розподіл, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другоюстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зі змістуДоговору № 24/09 про надання професійної правничої допомоги, укладеного між позивачкою ОСОБА_1 (клієнтом) та адвокатом Броною М.В. від 24.09.2024 (далі у тексті - Договір), убачається, що: предметом цього Договору є правова допомога, що надається адвокатом клієнту (п. 2.1 Договору); адвокатська правова допомога (юридичні послуги) полягає у наданні клієнту послуг щодо захисту його законних прав та інтересів, пов`язаних з представництвом інтересів клієнта у суді у цивільній справі про усунення перешкод в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з такого будинку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (п.2.2 Договору); гонорар адвоката за послуги в суді першої інстанції сторони визначили у розмірі 15000,00 грн. (п.5.3 Договору); факт надання правової допомоги адвокатом клієнту підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг, що підписується і є невід`єдним додатком до Договору (п. 5.5 Договору).

Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 26.09.2024 відповідно до Договору його сторони склали цей Акт про те, що клієнт оплатила гонорар за послуги адвоката в суді першої інстанції, передбачений Договором, у розмірі 15 000,00 гривень.

Як убачається з доповнення до згаданого вище Акту приймання-передачі наданих послуг (детального опису робіт), який сторони підписали 21.01.2025, адвокат Брона М.В. надала професійну правничу допомогу ОСОБА_1 у виді наступних послуг: вивчення матеріалів справи, консультація Клієнта; підготовка та надіслання претензії Мельник В.В., як спосіб досудового врегулювання спору; підготовка та надіслання адвокатського запиту; підготовка та надіслання позовної заяви до суду; підготовка та надіслання до суду клопотань; участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

З урахуванням положень ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України суд дійшов висновку, що надані представником позивачки зазначені вище докази підтверджують понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з цією справою, у сумі 15 000,00 гривень.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 9009/371/18 та постанові від 05.06.2019 у справі № 922/928/18).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19) та від 19.11.2020 у справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд зауважує, що 14.02.2025 до суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яка мотивована її складним фінансовим становищем, неспівмірністю витрат на правничу допомогу із складністю справи, обсягом наданих адвокатських послуг та тим, що такі витрати не були об`єктивно необхідними для розгляду цивільної справи. До заяви додано копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2024 та від 27.11.2024 про примусове виконання виконавчих листів про стягнення з неї на користь банку заборгованостей за кредитними договорами.

Оцінюючи розумність та співмірність розміру заявлених позивачем витрат на юридичну допомогу, суд враховує: 1) складність справи та витрачений адвокатом час, зокрема те, що ця справа відноситься до категорії нескладних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, адвокат у цій справі брала участь у двох судових засіданнях у режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів; 2) фінансовий стан учасників справи, зокрема відповідачки, у зв`язку з чим стягнення з неї понесених позивачкою судових витрат у заявленому обсязі покладе на відповідачку надмірний тягар.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, їхньої дійсності та необхідності, з огляду на конкретні обставини справи, виходячи з принципів справедливості та верховенства права, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень.

Керуючись ст. 2, 133, 137, 141, 246, 247, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

1.Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Брони Мар`яни Василівни про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 (вісім тисяч) гривень.

3. У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Брона Мар`яна Василівна, вул. Кульчицької, 15/46, м. Львів, 79054.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: В. А. Наумчук