Справа 759/7945/24
Провадження № 2/366/112/25
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого судді Корчкова А.А.,

за участю секретаря судових засідань Іванової Л.В.,

представника позивача, Рудометкіної М. О. (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Іванків за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач), через свого представника, адвоката Яценка Данила Сергійовича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 1 211,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.08.2022 між сторонами було укладено та нотаріально засвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., (раніше Іванківський р-н., який ліквідовано) Блідчанська сільська рада, площею 1,000 га, кадастровий номер :07:007:0048, ціна якої складала 60 000,00 грн., тому, 12.08.2022, позивачем було здійснено оплату за купівлю земельної ділянки, відповідно до Договору, згідно з касовим меморіальним ордером № (№31) на розрахунковий рахунок відповідача у розмірі 60 000,00 грн., проте, відповідно до переліку транзакцій для документа №311, оплата за вказаною операцію відхилена та переказані кошти не було переведено на рахунок продавця. Однак, як з`ясувалося надалі, вони все-так були зараховані на рахунок відповідача, в результаті чого відповідач за меморіальним ордером № отримав кошти в сумі 60 000,00 грн. Водночас, того ж дня, 12.08.2022, позивач повторно провів операцію переведення коштів через мобільний банкінг АТ «Ощадбанк» на рахунок продавця за Договором у розмірі - 60 000,00 грн, внаслідок чого позивачем сплачено вказану суму двічі, яку відповідач на вимогу позивача не повертає.

Крім того, представник позивача зазначив, що позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору: 28.03.2024 на поштову адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості, проте, відповідно до даних АТ «Укрпошта», вона не була отримана.

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача, на підставі положень ст. 1212 ЦК України, безпідставно набуті кошти.

Рух справи:

16.04.2024 Представник позивача, адвокат Яценко Д.С. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у розмірі 60 000,00 грн та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

17.04.2024 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.07.2024 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва матеріали зазначеної цивільної справи передано за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

13.09.2024 ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області матеріали зазначеної цивільної справи передано за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області.

15.10.2024 зазначена цивільна справа надійшла до Іванківського районного суду Київської області. Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 15.10.2024, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А.

Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області Корчкова А.А. від 18.10.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів, прийнято до свого провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено перше судове засідання на 14.11.2024.

08.11.2024 до суду, з використанням підсистеми «Електронний суд», з клопотанням про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів звернулась адвокат позивача, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яке ухвалою судді від 14.11.2024 було задоволено.

Судове засідання, призначене на 14.11.2024, було відкладено на 03.12.2024, на 28.01.2025 за клопотаннями відповідача ОСОБА_2 у зв`язку з його перебуванням на амбулаторному лікуванні та на 11.02.2025 за клопотаннями відповідача ОСОБА_2 у зв`язку з необхідністю підготовки матеріалів у справі, озвучене ним у судовому засіданні 28.01.2025.

Позиції сторін:

У судове засідання, призначене на 11.02.2025, позивач ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно, належним чином. Із заявами та клопотанням до суду не звертався.

Представник позивача, адвокат, Рудометкіна М.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно, належним чином, що підтверджується його підписом у розписці, про причини неявки до суду не повідомив, із заявами та клопотаннями не звертався. У судовому засіданні 28.01.2025 ОСОБА_2 щодо позовних вимог ОСОБА_1 заперечив, повідомив суду, що він повернув позивачеві вказану суму грошових коштів, проте належного підтвердження цього до суду не надав.

Враховуючи, що відповідач про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином, із заявами та клопотаннями про відкладення судового засідання до суду не звертався, суд ухвалює рішення за відсутності відповідача.

Встановлені судом обставини та застосовані норми права.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 12.08.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого сторони домовилися, що ОСОБА_2 (продавець) продає ОСОБА_1 (покупець) земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,000 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район (раніше Іванківський район, який ліквідовано) Блідчанська сільська рада, кадастровий номер :07:007:0048, ціна якої складала 60 000, 00 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко О.В. та зареєстровано у реєстрі за № 300 /а.с.8-10/.

Відповідно до меморіального ордеру № (№ 31) від 12.08.2022, ОСОБА_1 (позивачем) з розрахункового рахунка № НОМЕР_1 було здійснено оплату за купівлю земельної ділянки, відповідно до Договору КП ЗД від 12.08.2022 р/н 300, на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 (відповідача) № НОМЕР_2 у розмірі 60 000,00 грн., проте, як вбачається з переліку транзакцій для документа № 311, оплата за вказаною операцію була відхилена та переказані кошти не було переведено на рахунок продавця. Однак, у подальшому, грошові кошти у сумі 60 000,000 грн. були зараховані на рахунок відповідача, в результаті чого, відповідач, за меморіальним ордером № , отримав кошти в сумі 60 000,00 грн. /а.с.15/.

Водночас, того ж дня, 12.08.2022, позивач, з використанням мобільного банкінгу АТ «Ощадбанк», повторно перерахував грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн. на рахунок продавця за Договором /а.с.15/.

Отже, ОСОБА_1 (покупцем) здійснено оплату за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 12.08.2022 на загальну суму 120 000,00 грн., в той час, коли Договором передбачено продаж земельної ділянки за ціну 60 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, представником позивача, адвокатом Яценком Д.С., на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про повернення коштів, яка повернулась відправнику з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» /а.с. 16-19/.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем, грошові кошти за купівлю земельної ділянки сплачено відповідачеві у сумі, встановленій Договором, однак у подвійному розмірі з незалежних від нього обставин. Відповідач, надміру сплачені йому кошти не повернув.

Отже, загальна сума надміру сплачених коштів позивачем та безпідставно отриманих відповідачем, яка не була обумовлена Договором, становить 60 000,00 грн. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо повернення безпідставно набутого майна.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц, провадження № 61-15428св19.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19 вказано, що «відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17».

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, а також інше майно, якщо це встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що майно, а саме спірні грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн, набуті ОСОБА_2 без правової на те підстави, тому у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим, а тому грошові кошти у сумі 60 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 211 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 1212, 1213, 1214 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн (шістдесят тисяч грн.)

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір у сумі 1 2011, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 17.02.2025.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

Представник позивача: адвокат Рудометкіна Марія Олександрівна, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: вул. Дмитрівська, 75, м. Київ, 01135,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя Анатолій КОРЧКОВ