КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 378/728/24 Головуючий у І інстанції Скороход Т.Н.
Провадження №22-ц/824/6459/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

12 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О. (судді-доповідача), Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Павленка Дмитра Олександровича на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 20 листопада 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 20 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, представник ТОВ «Споживчий центр» - Павленко Д.О. подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд».

09 січня 2025 року Київським апеляційним судом на адресу суду першої інстанції направлено запит про витребування справи №378/728/24.

14 січня 2025 року до Київського апеляційного суду матеріали справи №378/728/24 надійшли 03 січня 2025 року.

Із матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 20 листопада 2024 року представник ТОВ «Споживчий центр» - Павленко Д.О. подав 06 січня 2025 року, тобто із пропуском строків, встановлених процесуальних законом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року апеляційну скаргу, подану представником ТОВ «Споживчий центр» - Павленком Д.О., було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання суду апеляційної інстанції належних доказів, які підтверджують поважність причини пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження, сплати судового збору у розмірі 2906,88 грн, а також доказів надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідачу.

11 лютого 2025 року представником ТОВ «Споживчий центр» - Павленком Д.О. подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору на суму 3633,60 грн.

Однак, як вбачається з поданої заяви про усунення недоліків, ухвала Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року виконана не в повній мірі, а саме скаржником не подано належних доказів, які підтверджують поважність причини пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Київський апеляційний суд в ухвалі від 16 січня 2025 року, якою апеляційну скаргу залишено без руху, дійшов висновку про те, що наведені в апеляційній скарзі обставини на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку, не можна вважати обґрунтованими, та запропонував апелянту вказати про наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного подання апеляційної скарги на рішення суду, однак останнім цього не зроблено, надано лише платіжну інструкцію про сплату судового збору, інших поважних причин пропуску строку не вказано.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зокрема, ЄСПЛ у справах «SVITLANA NAUMENKO v. UKRAINE», «TREGUBENKOv. UKRAINE», «PRAVEDNA v. RUSSIA», «ZHELTYAKOV v. UKRAINE» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNION ALIMENTARIYA v. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).(п. 42 Рішення).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії», N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).(п. 43 Рішення).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Посилання заявника, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції на періодичні повітрянітривоги ум. Києві, не можуть бути взяті до уваги, оскільки введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків. Питання поновлення (продовження) процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення (продовження) такого строку.

Сам по собі факт регулярних відключень світла та повітряних тривог не є безумовною підставою для продовження процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22.

Отже, лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку юридичною особою, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цієї юридичної особи.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі № 560/15534/21.

Таким чином, наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження: введення воєнного стану, ракетні обстріли та відключення електроенергії, суд визнає неповажними з огляду на те, що воєнний стан введено по всій території країні, ракетних обстрілів та відключень електроенергії зазнає вся Україна, а ТОВ «Споживчий центр» продовжує свою роботу в умовах воєнного стану згідно розпоряджень керівництва, що не звільняє його від обов`язку дотримуватись вимог закону щодо строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів виходить з того, що заявником не наведено і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасне звернення з апеляційною скаргою на рішення суду як внаслідок запровадження на території України воєнного стану, так і внаслідок інших непереборних обставин.

З врахуванням наведеного, Київський апеляційний суд доходить висновку, що скаржником не виконано ухвалу Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року, наведені скаржником обставини не можуть бути підставою для поновлення строку, оскільки не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції .

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ст. 357, 358, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Павленка Дмитра Олександровича на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 20 листопада 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді С.А. Голуб

Т.А. Слюсар