Справа № 691/1426/23
Провадження № 2/691/36/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі:

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судового засідання Шаповал Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Міністерства оборони України, служби у справах дітей Мліївської сільської ради Черкаської області про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 06.01.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також з ним проживає дочка дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він виховує з 3 років. На сьогоднішній день вони з дружиною не проживають однією сім`єю. Подружні відносини між нами припинені з початку 2022 року. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ним та відповідачем взаєморозуміння і довіри. Сумісний побут з відповідачем вести не виходить, весь час виникають суперечки. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться.

Він з дітьми зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1 у будинку його батька разом із ним. Дружина разом із дітьми була зареєстрована у будинку своєї матері у АДРЕСА_2 . Раніше, з початку одруження вони разом там проживали, а потім всі проживали у будинку його батька. Потім дружина пішла від них, а він з дітьми так і проживають тут.

Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що вони виявились різними людьми з своєрідними характерами, вважає, що шлюб розпався остаточно. За таких обставин спільне життя з відповідачем не склалося, вважає, що подальше подружнє життя, збереження сім`ї неможливе. За таких обставин він вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. На примирення не згідний, майновий спір відсутній.

На даний час спір щодо визначення місця проживання їх дітей відсутній у зв`язку із добровільним вирішенням даного питання. Діти бажають жити з ним, про що можуть засвідчити в суді особисто. Дружина не проти також. Враховуючи викладене, просив розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 січня 2011 року виконавчим комітетом Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №1. Визначити місце проживання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з позивачем ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили та просили суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 січня 2011 року виконавчим комітетом Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №1. Визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем ОСОБА_1 , так як донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час навчається та проживає по місцю навчання.

Відповідач у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову та вважала, що синові буде краще проживати з батьком та його інтереси будуть в повній мірі останнім задоволені, оскільки в неї відсутнє житло та й матеріально вона не забезпечена. Також просила залишити їй прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_7 ».

Представник Міністерства оборони у судовому засіданні просила врахувати їхню позицію викладену у письмових поясненнях, поданих нею через «Електронний суд», документ сформований в системі «Електронний суд» 20.03.2024 року зареєстровано ЕС № 1574/24-Вх від 20.03.2024 року, в яких зазначено, що з ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 року вбачається, що відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, забрати до себе дітей не має можливості, оскільки не має власного житла та на даний час перебуває у стосунках з іншим чоловіком, від якого народила третю дитину та наразі знаходиться у декретній відпустці.

Позаяк, наданими позивачем доказами не підтверджено наявність у позивача права пред`явити позов про розірвання шлюбу, оскільки не надано відповідні документи, які підтверджують, що позов подано після закінчення строків, встановлених статтею 110 СК України (більш ніж один рік з моменту народження дитини). Також Позивачем не надано доказів, які підтверджують той факт, що батьківство зачатої дитини визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли заява про розірвання шлюбу подана під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України.

Отже, позивачем не підтверджено відсутність підстав, які можуть бути перешкодою для звернення до суду з даним позовом.

Щодо права на визначення місця проживання спільної дитини ОСОБА_5 , як позивач, так і відповідач, мають однакову відповідальність за виховання і розвиток спільної дитини малолітнього сина ОСОБА_5 . Щодо твердження відповідача про те, що забрати до себе дітей вона не має можливості, оскільки не має власного житла та на даний час перебуває у стосунках з іншим чоловіком, від якого народила третю дитину, необхідно зазначити, що факт створення нової сім`ї матір`ю не може оцінюватися як негативна обставина, яка унеможливлює визначення місця проживання дитини з нею чи надає перевагу батькові у визначенні місця проживання дитини з ним. Зростання в повній сім`ї відповідає інтересам дитини. Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 645/4582/16-ц.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти:

по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною;

по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Із наданого до позовної заяви Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 2055 вбачається, що за місцем проживання позивача у АДРЕСА_1 зареєстровані, окрім позивача, ще 3 особи.

Також відповідно до Акту обстеження житлових умов від 31.10.2023 року згадане житло розміщене в невеликому будинку та складається з 1 кімнати невеликої квадратури, а також нежитлових приміщень.

Вказані обставини є перешкодою для створення належних умов проживання дітей, оскільки положеннями житлового законодавства України встановлено норму жилої площі в Україні на одну особу (13,65 кв.м.) та передбачено, що не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років (ст.ст. 47, 50 ЖК України).

Крім того, в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не викладені обставини та не зазначені докази, що характеризують особу матері дитини, її майновий стан та житлові умови, інше, зокрема довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують матір дитини та її відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання, а також акт обстеження житлових умов матері спільної дитини, на предмет визначення місця проживання дитини.

Щодо вказівок позивача про те, що діти бажають проживати разом з позивачем, про що можуть засвідчити в суді особисто, вважаємо за необхідне звернути увагу суду на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 21.12.2021 року у справі № 554/1124/20, де Верховний Суд зазначив, що «…озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про визначення місця її проживання, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, наприклад таких, як тривалий час проживання дитини з одним із батьків без можливості повноцінного спілкування з тим із батьків, з ким дитина не проживає…».

Щодо права визначення місця проживання дочки дружини (відповідача) ОСОБА_6 , обов`язок виховання, створення та забезпечення необхідних умов для всебічного розвитку щодо неповнолітньої дочки відповідача ОСОБА_6 , покладено виключно на відповідача, оскільки позивач не є батьком ОСОБА_6 . Позаяк, відомості щодо позбавлення батьківських прав відповідача, призначення позивача опікуном чи піклувальником вказаної особи, відсутні.

Тобто, положення статті 160 СК України щодо визначення місця проживання дитини не можуть застосовуватися до спірних відносин в частині визначення місця проживання дочки відповідача, оскільки дана стаття передбачає підстави для визначення місця проживання дитини у випадку окремого проживання батьків цієї дитини, а позивач не є батьком дитини ОСОБА_6 .

Представник служби у справах дітей Мліївської сільської ради не заперечувала щодо задоволення позову, підтримала висновок про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з позивачем, затверджений рішенням виконавчого комітету Мліївської сільської ради від 06.06.2024 № 33.

Суд, вислухавши сторони, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне.

Згідно зі ст.ст. 104, 105 та 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя.

Відповідно до положень ст.ст. 111-112 СК України, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей, вживши всіх заходів щодо примирення подружжя та встановивши, що їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, - постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Оскільки, сторони бажання примиритися не виявили, відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_1 , тому суд, враховуючи викладене, вважає, що дана сім`я фактично розпалась, шлюб існує лише юридично, суперечить інтересам сторін і його необхідно розірвати.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право, після розірвання шлюбу, надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач просила залишити прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_7 », а тому, суд залишає відповідачу прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_7 ».

Щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, а згідно зі ст. 12 цього ж закону, батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 15. Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач та відповідач мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з рівності прав матері та батька, Європейська Конвенція про права дитини у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Стаття 8 Конвенції не дає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Відповідно до роз`яснень, зазначених у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Мліївської сільської ради від 06.06.2024 № 33, згідно якого питання про надання висновку щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Під час розгляду питання ОСОБА_1 повідомив, що бажає визначити місце проживання дітей разом з ним, а ОСОБА_2 також повідомила, що не заперечує щодо визначення місця проживання дітей разом із батьком ОСОБА_1 .Під час вивчення даного питання встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у шлюбі, мають спільну дитину - ОСОБА_5 , 2010 року народження. А також з ними разом проживала донька ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , 2007 року народження. Сімейне життя подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося. Причиною стало те, що ОСОБА_2 , перебуваючи в офіційному шлюбі з ОСОБА_1 , залишила чоловіка та неповнолітніх дітей й почала стосунки з іншим чоловіком, від якого народила третю дитину. ОСОБА_8 власного житла та відповідних умов для проживання, утримання, виховання дітей не має. Спір щодо визначення місця проживання дітей вони врегулювали добровільно і діти фактично вирішили, що хочуть залишитися проживати разом з ОСОБА_1 . Відтак, на даний час ОСОБА_1 просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним за адресою: АДРЕСА_1 .Службою у справах дітей Мліївської сільської ради проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем проживання батька з дітьми. Встановлено, що помешкання загальною площею 40 м2 має одну житлову кімнату, кухню, коридор, веранду та санвузол. Кімната облаштована ліжками, є письмовий стіл, шафа для одягу, телевізор, комп`ютерна техніка, канцелярія, засоби гігієни та продукти харчування. Підтримується належний санітарно-гігієнічний стан житла. Під час обстеження встановлено, що для дітей створені всі належні умови для проживання, виховання, навчання та їх розвитку.Рядом із даною будівлею розміщений будинок-новобудова до якого планує господар переселятися найближчим часом.Мати дітей. ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За даною адресою фактично проживає бабуся дітей, по лінії матері, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі співмешканцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . При проведенні обстеження умов проживання службою у справах дітей ОСОБА_11 повідомила, що спільно з нею проживає її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з онуком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Житлово-побутові умови у даному помешканні незадовільні.Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. При спілкуванні з дітьми з`ясовано, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляють бажання проживати з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за вищевказаною адресою.Керуючись ст. 141 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаної із захистом прав дитини», взявши до уваги вищевказані факти та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Мліївської сільської ради, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, орган опіки та піклування Мліївської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , 1980 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до характеристики виданої ВК Мліївської сільської ради на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 № 08 від 17.01.2024 року, останній проживає в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 з 01.08.2023 року по даний час до адміністративної відповідальності не притягувався. З сусідами проживає в добросусідських відносинах. В громадських місцях поводить себе спокійно, доброзичливо. Компрометуючих матеріалів щодо ОСОБА_1 на даний час до Мліївської сільської ради не надходило.

У відповідності до довідки № 7 від 16.01.2024 року виданої КНП Городищенське РТМО ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 АДРЕСА_1 згідно облікової документації на обліку не перебував, за допомогою до лікаря психіатра, лікаря нарколога на звертався.

Службою у справах дітей Мліївської сільської ради проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем проживання батька з дітьми, про що складено відповідний акт обстеження умов проживання та яким встановлено, що помешкання загальною площею 40 м2 має одну житлову кімнату, кухню, коридор, веранду та санвузол. Кімната облаштована ліжками, є письмовий стіл, шафа для одягу, телевізор, комп`ютерна техніка, канцелярія, засоби гігієни та продукти харчування. Підтримується належний санітарно-гігієнічний стан житла. Під час обстеження встановлено, що для дітей створені всі належні умови для проживання, виховання, навчання та їх розвитку.

З огляду на вище викладене враховуючи особу позивача, який позитивно характеризується і добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, особу відповідача, яка залишила сім`ю та перебуваючи у шлюбі вступила у відносини з іншим чоловіком від якого народила дитину, якій на час вирішення справи виповнилося один рік і один місяць та з урахуванням того, що відповідач позов визнала, висновку наданого службою у справах дітей Мліївської сільської ради, думки допитаного в судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_5 , який виявив бажання проживати з батьком, приписів ст.160 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат, оскільки позивач не ставив питання перед судом про стягнення понесених ним судових витрат, підстав на стягнення судових витрат на інших осіб немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81 ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 19, 104, 105, 110-112, 160 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити. Шлюб, зареєстрований 06.01.2011 року виконавчим комітетом Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис № 1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , розірвати.

Після розірвання шлюбу, відповідачу ОСОБА_2 залишити прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_7 ».

Визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_1 .

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 17.02.2025 року.

Суддя В. О. Черненко