Справа № 199/9027/24
(2/199/783/25)
РІШЕННЯ

іменем України

04.02.2025

м. Дніпро

справа №199/9027/24

провадження № 2/199/783/25

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Костючик В.В.,

позивач ОСОБА_1

відповідач Четверта дніпровська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про скасування постанови державного нотаріуса, -

за участю учасників справи:

позивач ОСОБА_1

представника позивача адвоката Савчук Н.О.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про скасування постанови державного нотаріуса.

В обґрунтування позову, позивач зазначає наступне - 17 жовтня 2024 року вона звернулася до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Наталії Сергіївни із заявою про зняття заборони з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного на підставі договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22 січня 1994 року, проте неодноразово державний нотаріус відмовляла у знятті заборони на вищезазначене майно, посилаючись на те що у позивача відсутній документ, що підтверджував би те, що земельна ділянка та все майно за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачці.

08.10.2024 позивач отримала відповідь з адміністрації Амур-Нижньодніпровського району з копією рішення від 19.09.1997 №405/2, винесеним виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області. Але незважаючи на це, державним нотаріусом 4ДДНК Шугаєвою Н.С. була винесена постанова від 17 жовтня 2024 року про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії: знятті заборони з майна, яке знаходиться по АДРЕСА_2 на підставі того, що визначити чи були виконані умови вказаного договору, укладеного між нею та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на підставі яких документів було винесено рішення Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області №405/2 від 19.09.1997 у нотаріуса відсутні можливості.

Позивач вважає відмову вчинити нотаріальну дію необґрунтованою, оскільки дійсно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22.01.1994 було укладено договір довічного утримання за яким ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 26/100 частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, але ще раніше ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача, ОСОБА_3 . В серпні-вересні 1997 року позивач звернулася із заявою до виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів м.Дніпропетровська Дніпропетровської області про оформлення права власності, яка належала її батькові по АДРЕСА_1 .

19.09.1997 виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів м.Дніпропетровська Дніпропетровської області було прийняте рішення відповідно до якого було вирішено:

1.Оформити право власності на сіни а3-1 (санвузол 1-7) гараж Б, сарай Г, побудованих на земельній ділянці по АДРЕСА_1 померлому ОСОБА_3 .

2.Закріпити за домоволодінням АДРЕСА_1 в користування земельну ділянку площею 893 кв.м.

3.Договір довічного утримання від 22.01.1994р. на гр. ОСОБА_1 анулювати.

4.Вважати домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_3 .

05 червня 1998 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона стала єдиною власницею домоволодіння по АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позивач просить суд винести рішення, яким скасувати постанову державного нотаріуса від 17.10.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язати державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєву Наталію Сергіївну вчинити нотаріальну дію, а саме: зняти заборону (реєстраційний номер обтяження 3671046), яка накладена 4ДДНК 22.01.1994 за №937-21 на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті.

04 лютого 2025 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Савчук Н.О. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав викладених у позові.

Відповідач надав до суду відзив на позов. Зокрема у відзиві зазначено, що зняти заборону (реєстраційний номер обтяження 3671046), накладену 4ДДНК 22.01.1994 №937-21 на житловий будинок АДРЕСА_3 частин якого належали гр. ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , у нотаріуса відсутні підстави у зв`язку з тим, що рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська №405/2 від 19.09.1997 договір довічного утримання, посвідчений 4ДДНК 22.01.1994 анульовано та визнано право в цілому за іншою особою з невідомих причин. Тобто, визначити, чи були виконані умови договору ОСОБА_1 щодо довічного догляду за ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на підставі яких документів та з яких причин було винесено рішення №405/2 від 19.09.1997 у нотаріуса відсутні можливості. Відповідач вважає, що підстави для визнання дій державного нотаріуса 4ДДНК Шугаєвої Н.С. неправомірними не виявлено, підстави для задоволення позову вважає необґрунтованими.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 січня 1994 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання за яким, ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 26/100 частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

19 вересня 1997 року рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області №405/2 вирішено:

1.Оформити право власності на сіни а3-1 (санвузол 1-7) гараж Б, сарай Г, побудованих на земельній ділянці по АДРЕСА_1 померлому ОСОБА_3 .

2.Закріпити за домоволодінням АДРЕСА_1 в користування земельну ділянку площею 893 кв.м.

3.Договір довічного утримання від 22.01.1994р. на гр. ОСОБА_1 анулювати.

4.Вважати домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_3 .

05 червня 1998 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 є його донька ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. від 17 жовтня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії: знятті заборони (реєстраційний номер обтяження 3671046), накладеної 4ДДНК 22 січня 1994 року за №937-21 на житловий будинок АДРЕСА_1 , 26/100 частин якого належать гр. ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Пунктом 9 частини першої статті 49 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (частина перша статті 68 Закону України "Про нотаріат").

Главою 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, регламентується процедура видачі свідоцтв про право на спадщину.

Відповідно до пункту 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п. 4.17 глави 10 Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право па спадщину затримується до зняття арешту.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Предметом розгляду у цій справі (із урахуванням меж заявлених позовних вимог) є скасування постанови державного нотаріуса від 17 жовтня 2024 року, а не визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно у зв`язку із відмовою у вчиненні нотаріусом нотаріальної дії.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Вирішуючи спір, суд зважає на той факт, що скасування постанови нотаріуса від 17 жовтня 2024 року не призведе до ефективного захисту прав позивача. Проте, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості реалізувати своє право на звернення до суду із відповідним позовом.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про скасування постанови державного нотаріуса - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .

Відповідач Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження вул. Радистів, бул.8, м. Дніпро, 49023.

Суддя О.Б. Подорець