Справа № 486/1491/18
Провадження № 2/486/1/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники справи: позивач АТ КБ «ПриватБанк», представники позивача Кіріченко В.М., Шевченко А.О., Гаренко Н.В., відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача Занкевич Н.В.,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2018 року на адресу суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), яке діяло через представника Кіріченка В.М., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 14 березня 2011 року, укладеним між ОСОБА_1 та, згідно позову, АТ КБ «ПриватБанк», в розмірі 84304,43 грн, та судовий збір 1762 грн.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 14 березня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», викладеними на сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 07 жовтня 2018 року наявна заборгованість у розмірі 84304,43 гривень, яка складається з: 3665,23 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6444,81 гривень відсотки за користування кредитом, 69703,70 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 3990,69 грн штраф (процентна складова).

20 грудня 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що з розрахунку заборгованості не вбачається того, що 14 березня 2011 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт в розмірі 9100 грн, оскільки розрахунок заборгованості починається з 18 червня 2013 року. У ксерокопії паспорта відповідача дата завірення копії - 26 червня 2012 року, хоча заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг була підписана 14 березня 2011 року. Тобто, під час звернення клієнта та підписання необхідних документів особу останнього не було встановлено та перевірено.

29 січня 2019 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що кредитні карти мають характерні зовнішні особливості, а саме, зображення «Полуниці», що чітко можна побачити на долученому до матеріалів справи фото клієнта з картою, що є підтвердженням того, що відповідач отримав саме кредитну карту та користувався кредитними коштами. Надали виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. 14 березня 2011 року ОСОБА_1 стала клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», 18 червня 2013 року відповідачу було перевипущено кредитну карту на престижну картку «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 27,60% на рік. Перевипуск карти не є укладенням нового договору та не суперечить чинному законодавству України. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифи, що розташовані на сайті банку складають договір про надання банківських послуг. З вказаним ознайомилась відповідач, про що засвідчила власним підписом в заяві і укладення договору в саме такій формі не суперечить вимогам чинного законодавства України. До позовної заяви банком було долучено копію паспорта, що є актуальною на час звернення до суду.

19 листопада 2019 року на адресу суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення відповідача, у яких вказує, що не можна вважати допустимим доказом розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14 березня 2011 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 31 травня 2015 року, станом на 07 жовтня 2018 року. Надані позивачем електронні докази не можуть бути допустимими, оскільки мають погану якість та чіткість, та не дотримано ч. 4 ст. 100 ЦПК України. Передчасним є твердження позивача про те, що їй 14 березня 2011 року було надано в користування кредитні кошти, яке ґрунтується на припущеннях. Витяг з тарифів дозволяє стверджувати про те, що виникнення між сторонами кредитних правовідносин може свідчити та обставина, якщо клієнтом було обрано банківську послугу «платіжна картка кредитка «Універсальна», однак сама заява-анкета свідчить про отримання мовою оригіналу «дебетовой личной карты». Жодних доказів на обгрунтування своєї позиції позивачем надано не було.

02 лютого 2021 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позову.

18 березня 2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №757/15869/20-ц за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору про надання банківських послуг недійсним та стягнення моральної шкоди.

26 серпня 2024 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року та 16 січня 2025 року позовна заява була залишена без руху, представником позивача недоліки усунуті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, який представляє собою анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана анкета-заява містить підпис відповідача /т. 1 а.с. 9, 10, 11-25/.

Згідно копії довідки від 24 грудня 2024 року /т. 2. а.с. 254/ ОСОБА_1 відкрито сім кредитних карток, термін дії останньої до 05/17.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 липня 2018 року /т. 2 а.с. 82-83/ позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано виконавчий напис №3573 від 18 травня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору від 14 березня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 10 квітня 2017 року грошових коштів у сумі 24968,68 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно копії відповіді на заяву ОСОБА_1 від 07 вересня 2020 року /т. 2 а.с. 84/ виконавче провадження № 54362180 з примусового виконання виконавчого напису №3573 від 18 травня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк, грошових коштів у сумі 24968,68 грн закінчено 06 вересня 2018 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Кошти в сумі 317,26 грн були повернуті боржниці.

Відповідно до копії листа управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області /т. 2 а.с. 91-92/ згідно виконавчого провадження № 54362180 здійснені нарахування з пенсії ОСОБА_1 та додані відповідні копії платіжних доручень /т. 2 а.с. 85, 86, 87, 88, 89, 90/.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди відмовлено. Предметом розгляду справи був спірний кредитний договір від 14 березня 2011 року. Постановою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року вказане рішення залишено без змін /т. 2 а.с. 151-156/.

Як вбачається з копії статуту АТ КБ «ПриватБанк» /т. 1 а.с. 31-32/ згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між нею та Банком кредитний договір.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплату винагороди банку.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а ОСОБА_1 в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Як видно з розрахунку заборгованості /т. 1 а.с. 5-6, 7-8/ та виписки за договором /т. 1 а.с. 99-106/ відповідач за період дії договору активно користувалась кредитними коштами, зокрема знімала та вносила кошти на погашення заборгованості, чим фактично визнавала наявність кредитних відносин між нею та АТ КБ «ПриватБанк». Заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 07 жовтня 2018 року складає 84304,43 гривні, яка складається з: 3665,23 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6444,81 гривень відсотки за користування кредитом, 69703,70 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 3990,69 грн штраф (процентна складова).

Останнє погашення заборгованості за кредитним договором відповідачаем було здійснено 03 січня 2018 року /т. 1 а.с. 8 зв./.

Також з наданого представником позивача розрахунку заборгованості /т. 2 а.с. 256-260/ станом на 07 жовтня 2018 року заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» складає 5032,53 грн, з яких 2708,18 грн заборгованість за тілом кредиту та 2324,35 грн нараховані відсотки.

З виписок за рахунками /т. 2 а.с. 213-233, 234-253/ вбачається рух коштів по рахункам ОСОБА_1 .

Суд не приймає до уваги заяву позичальника від 27 березня 2008 року, надану представником позивача, оскільки вказана заява не стосується розгляду справи за заявою від 14 березня 2011 року.

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до ст. ст. 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника нарахування відсотків не зазначено, як і не зазначено умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «УНІВЕРСАЛЬНА GOLD» /т. 1 а.с. 10/ містить певні умови кредитування, однак вказаний витяг не підписаний відповідачем та не містить підтверджень, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки, пеню та штрафи.

Вказаний правовий висновок, викладено в Постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (14 березня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25 жовтня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

В силу ч.4 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд вважає, що доведена заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає: заборгованість за тілом кредиту 2708,18 гривень.

Разом з тим, з наданих відповідачем розрахунків заборгованості та виписок руху коштів вбачається, що відповідач сплатила на погашення заборгованості за відсотками 6378,23 грн. Вказану суму необхідно віднести на рахунок платежів за тілом кредиту.

Враховуючи викладене, у відповідача відсутня заборгованість за кредитним договором б/н від 14 березня 2011 року.

До того ж, відповідачем вже сплачено за виконавчим написом нотаріуса кошти на загальну суму 1797,40 грн та доказів того, що зазначені кошти повернуті відповідачу суду надано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Представником відповідача заявлено про застосування строків позовної давності. Разом з тим, позовна давність підлягає застосуванню в разі встановлення порушеного права, чого в даному випадку судом встановлено не було.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з викладеного, оскільки позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача перед ним, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» відмовити у задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне найменування позивача: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро поштовий індекс 49094, ).

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Красногорка, Голованівського райоу, Кіровоградської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова