КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/2557/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025року місто Київ

справа № 761/9083/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 року про залишення заяви без розгляду, постановлену під головуванням судді Фролової І.В., повний текст ухвали виготовлено 30 серпня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Київська міська рада, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою, в якій просив:

встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

В мотивування вимог посилався на те, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року у справі №760/4372/15-ц відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що відмова суду мотивована тим, що ним не було доведено, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , оскільки відсутні докази, що ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_4 проживав разом з нею у спірній квартирі.

Зазначав, що від встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до суду із вимогами про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що у справі наявний спір про право, оскільки жодних заперечень проти заяви ОСОБА_1 не надходило.

Вказував, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.91 ЦПК України безпідставно не було викликано свідків для підтвердження обставин, що ОСОБА_3 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 з померлою ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та не було досліджено докази на підтвердження вимог заяви.

25 січня 2025 року Київська міська рада подала до суду апеляційної інстанції пояснення, в яких зазначила, що зважаючи на докази, які містяться в матеріалах справи вона заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Вказувала на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність спору про право.

31 січня 2025 року від заявника надійшли заперечення проти письмових пояснень Київської міської ради.

Представник заявника усудовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У поясненнях, які надані до суду апеляційної інстанції просила розглядати справу у відсутність її представника.

Колегія суддів вважає заможливерозглядати справу у відсутність заінтересованої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви, поданої за правилами окремого провадження вбачається спір про право.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений главами 1 та 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі №205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі №520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі №554/10125/20 (провадження № 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі №759/12740/21 (провадження № 61-126св22)), від 07 лютого 2024 року в справі №545/844/23 (провадження № 61-15775св23), від 21 лютого 2024 року в справі № 278/304/23 (провадження № 61-8713св23).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 заповіла все своє майно сину ОСОБА_3 , в свою чергу ОСОБА_3 відповідно до заповіту від 13 серпня 2014 року заповів все належне йому майно ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 .

Заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , однак отримав відмову, мотивовану тим, що після смерті ОСОБА_4 її син ОСОБА_3 не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що її не прийняв.

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, приватного нотаріуса КМНО Біловол С.М. про визнання права власності на майно в порядку спадкування (справа №760/4372/15-ц).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року у справі №760/4372/15-ц відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмова суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не було доведено, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , оскільки відсутні докази, що ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_4 проживав разом з нею у спірній квартирі.

Судом у справі №760/4372/15-ц було встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник вказував на те, що метою подання заяви про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час смерті є можливість звернення ОСОБА_1 до суду із вимогами про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа Київська міська рада в суді першої інстанції будь-яких заперечень та/або пояснень не надала.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 з підстав того, що із заяви про встановлення факту вбачається спір про право, суд першої інстанції не встановив, між ким саме існує спір про право, не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право ОСОБА_1 на прийняття спадщини та чи приймалось рішення щодо визнання спадщини відумерлою.

Необхідність встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщинидля отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору.

Отже, висновки суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасними.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального правачи неправильне застосування норм матеріальногоправа, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий:

Судді: