Провадження № 2/638/1450/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Пухно М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справи №638/17344/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду перебуває вищевказана справа.

17.02.2025 позивачем через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова подано заяву про відвід головуючого по справі, яка була передана судді Цвірі Д.М. 18.02.2025, обґрунтована тим, що цвіра не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу/самовідводу, на підставі існування обставин, які свідчать про упереджене, особисто до позивача, неприязнене ставлення цвіри, якій позивач вже неодноразово заявляла в суді відводи, в тому числі у справах № 638/12364/15-а та № 638/12043/ 15-ц, незаконні рішення якої, до речі, були скасовані судами вищих інстанцій, а також через систематичне порушення цвірою закону під час здійснення правосуддя.

Протягом всього часу зайняття цвірою посади судді Дзержинського районного суду, вона, іменем України, виносить незаконні рішення за ХАБАРІ, дискредитуючи не тільки Дзержинський районний суд, а Судову Владу в Державі взагалі, та місце її в залі суду тільки на лаві підсудних, поряд з такою ж як і вона корупціонеркою, її подружкою, колишньою суддею Дзержинського районного суду Грищенко.

Так, наприклад, у справі № 638/12043/ 15-ц, за позовом ОСОБА_1 до злочинців про усунення перешкод у користуванні їй своїм нерухомим майном, що з 2005 року порушують її права на підставі злочинного рішення подружки цвіри зараз підсудної корупціонерки ОСОБА_3 від 12 жовтня 2006 року, незаконне рішення цвіри за позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні, винесене нею іменем України в 2016 році, було скасовано в 2019 році, при цьому, ДВІЧІ суд касаційної інстанції ставав на сторону захисту прав ОСОБА_1 , а злочинницею цвірою в 2024 році ухвалено відтрочку виконання рішення суду, що набрало законної сили в травні 2019 (!) року, задля лігітимізаціі дій злочинців з отримання ними прибутку шляхом порушення прав ОСОБА_1 та невиконаншя ними ЗАКОННОГО судового рішення протягом семи років.

Щодо цього провадження у справі № 638/17344/24, ОСОБА_1 звертає увагу на наступне: заявлення представником боржника у справі № 369/7040/24 клопотання про об`єднання справ, з цією, в одне провадження, з передачею справи № 369/7040/24 у провадженні корупціонерки цвіри у справу № 638/17344/24, вказує на вже ІСНУЮЧУ злочинну домовленість зазначених осіб про винесення цвірою незаконного рішення на користь боржника.

Безумовно, незаконні умисні свавільні дії цвіри, яка заради хабарів порушує присягу, є зухвало антидержавними, направлені на підрив довіри громадськості до законності в Украйні, до органів Судової Влади і Державної влади вцілому, призводять до напруги у суспільстві.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 вважає, що цвіфа не здатна винести законне рішення у цій справі, та що, безумовно вона вже вступила в зговір з представником боржника про винесення нею, від імені України, завідомо НЕЗАКОННОГО рішення на користь боржника.

Приписами ч. 7 ст. 40 ЦПК України визначено, що відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою.

У частині третій статті 40 ЦПК України передбачено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості, суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Цвіри Д.М. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі. Зазначені у заяві доводи мають загальний характер.

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву про відвід судді Цвіри Д.М., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Цвіри Д.М. як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Цвіри Д.М. або її необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

Враховуючи викладене, доводи заяви про відвід судді є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про відвід.

З урахуванням викладеного, в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви позивача про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справи №638/17344/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М.Цвіра