Номер провадження: 2/205/1475/25
03 лютого 2025 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.05.1995 року ОСОБА_7 було видано ордер на житлове приміщення № 105 серія 95, на сім`ю з 4-х осіб на право на зайняття житлового приміщення житловою площею 48,49 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно вказаного ордеру, його видано для вселення сім`ї у наступному складі: ОСОБА_7 - основний квартиронаймач, ОСОБА_8 жінка, ОСОБА_9 донька, ОСОБА_2 син. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виселилися з квартири та знялися з реєстраційного обліку та зареєстровані за іншими адресами відповідно, з 25.08.2011 року та 30.05.2016 року, що підтверджується їх паспортами.
Далі позивач зазначає, що вона, ОСОБА_9 , 02.11.2002 року уклала шлюб із ОСОБА_6 , актовий запис № 1006, прізвище змінено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ». В подальшому у квартирі були зареєстровані чоловік позивача - ОСОБА_6 та їх троє дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Згідно довідки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 31.07.2024 року № 5052 в квартирі на теперішній час зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Однак, на даний час в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не проживає, він забрав свої речі та виїхав з квартири у 2016 році, його місцезнаходження невідомо. Будь які речі відповідача в квартирі відсутні, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг відповідач не приймає. Актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 30.09.2024 року складеним в присутності сусідів (мешканців будинку АДРЕСА_2 ) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , який затверджений головою ОСББ «Велика Діївська» Хлєбніковим В.Г., підтверджується, що відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_3 , з 2016 року. Позивач наголошує, що у зв`язку з тим, що відповідач не знятий з реєстрації, його реєстрація у квартирі створює перешкоди позивачеві та членам її сім`ї у вільному користуванні майном, збільшуючи витрати по утриманню житла, що порушує права позивача.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 , у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подали свої письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримали та просили визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. У такій заяві представник позивача зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 , у відкрите судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу без їх присутності у судовому засіданні.
Представник третьої особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відкрите судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 23.05.1995 року було видано Ордер на житлове приміщення № 105 серія 95 громадянину ОСОБА_7 на зайняття житлового приміщення, що складається з трьох кімнат за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі списку обласного УВД рішення Бабушкінського РОВД № 200 від 21.04.1995 року на склад сім`ї: ОСОБА_7 - основний квартиронаймач, ОСОБА_8 жінка, ОСОБА_9 донька, ОСОБА_2 син.
Судом також встановлено, що на підставі розпорядження в.о. міського голови № 897-р від 26.11.2015 року вулицю «вул. Братів Трофімових» перейменовано на «вул. Велика Діївська».
Матеріалами справи підтверджено, 02.11.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1006 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 02.11.2002 року, та змінено прізвище дружини з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ».
Матеріалами справи також підтверджено, згідно Довідки № 5052 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 31.07.2024 року у квартирі АДРЕСА_4 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , 1998 р.н.
Оскільки позивач наполягає на тому, що відповідач за такою адресою фактично не проживає тривалий період часу, спільного господарства з позивачем не веде, не несе витрати з утримання такого приміщення, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір з приводу права відповідача на користування таким приміщенням, і такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом.
Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
У частині третій статті 71 ЖК України наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців.
При цьому вичерпного переліку поважності причин не проживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.
Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Тобто у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням суду необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності.
У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Також суд вказує і на те, що ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року закріплює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом», не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається «необхідним у демократичному суспільстві».
В даному випадку, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є також зареєстрованим за вказаною адресою, але у такому житловому приміщенні фактично не проживає з 2016 року, тобто більше 10 років, що підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 30.09.2024 року, що підписаний двома сусідами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та головою квартального комітету Головко В.В.
Доказів поважних причин відсутності відповідача протягом вказаного часу у зазначеному житловому приміщенні суду не представлено. Суд зауважує, що відповідач не був позбавлений можливості подати докази по справі як особисто, так і через свого представника або за допомогою поштового зв`язку, оскільки він повідомлявся судом про розгляд цивільної справи у встановленому чинним процесуальним законом порядку. Однак до судового засідання відповідач не з`явився, належних та допустимих доказів поважності причин неявки суду не представив, не надав жодного заперечення чи пояснення по суті спору. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі у судових засіданнях, надало суду право обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки в даному випадку таке втручання прямо передбачено законом, переслідує легітимну мету (усунення перешкод у реалізації позивачем своїх житлових прав), та є пропорційним, адже відповідач фактично не проживає у спірному житловому приміщенні надто тривалий час без поважних причин, що утворює додатковий тягар для позивача по справі.
Таким чином, вказаний позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню у його повному обсязі.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу України, ст. ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.
2.Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .
3.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.