Справа №487/1660/24
Провадження №6/487/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у цивільній справі 487/1660/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання судового рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у цивільній справі 487/1660/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, до 12 місяців, з моменту набрання рішення суду законної сили.

Заява мотивована тим, що рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2024 у цивільній справі №487/1660/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитт-Капітал» до нього, стягнуто заборгованість за кредитним договором №9395215 від 27.02.2-023 в розмірі 27860 грн. Оскільки він безробітний, не має жодного джерела доходу, відсутнє нерухоме майно, тому не зможе виконати рішення суду, а виконання рішення суду одразу поставить його у дуже скрутне матеріальне становище, що завдасть йому шкоду, оскільки він не зможе забезпечити себе усім необхідним.

Ухвалою від 28.10.2024 заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.

03.12.2024 представник стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подав до суду заперечення в яких просили в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити посилаючись на те, що ОСОБА_1 вводить в оману суд, оскілки надані ним довідки стосуються 2014 року, який немає відношення до судового розгляду даної справи, оскільки кредитний договір укладався 27.02.2023, а виписка стосується 2014 року. Відсутні докази, що заявник має статус безробітного, а незадовільний майновий стан не є підставою для розстрочки виконання рішення суду. Крім того, боржником не доведено, що у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, він зможе добровільно виконати рішення суду у зазначений ним період.

23.12.2024 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подав до суду просив розглянути заяву за відсутності представника товариства та в задоволенні заяви відмовити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, дослідивши матеріали справи№487/1660/24, суд доходить наступного.

Заочним Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2024 у цивільній справі №487/1660/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №9395215 від 27.02.2023 в розмірі 27860 грн. та 2311 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Згідно з ч. 2ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК України (ст. 435 ЦПК в редакції Закону України від 03.10.2017 року), за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

У свою чергу, ч. 1ст. 435 ЦПК України закріплене положення, відповідно до якого, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року зазначено, що задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочки або розстрочка виконання, встановлення чи заміна способу і порядку виконання рішення допускається за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання заочного рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду заявник зазначає, що його матеріальний стан на даний час не дозволяє йому здійснити оплату всієї суми одразу, оскільки він безробітний та має жодного джерела доходу.

Відповідно до вимог статей 12,13,81 ЦПК України саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування.

Проте, заявник на підтвердження свого матеріального становища суду не надано жодного належного та допустимого доказу, лише довідки Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за звітний 2014 рік. При цьому, заявником ОСОБА_1 не надано суду доказів про те, що він частково в рахунок сплати заборгованості сплачувала кошти, враховуючи, що з часу ухвалення судом рішення пройшло понад п`ять місяців.

Враховуючи наведене, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, суд доходить висновку, що заявником не надано належних доказів, що підтверджували б винятковість обставин для розстрочення виконання судового рішення. Зазначені заявником обставини не є винятковими та які не можна вважати такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідно до вимог ч. 4 ст. 435 ЦПК України.

При цьому суд враховує, що рішення суду є обов`язковим до виконання та повинно виконуватись, зважаючи на що суд доходить висновку, що підстави для розстрочення виконання рішення суду, відсутні, а тому у задоволені даної заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 268, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у цивільній справі 487/1660/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя С.М. Афоніна