Справа № 521/1915/25
Номер провадження № 2-з/521/49/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді: Шевчук Н.О.

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду міста Одеси заяву представника ОСОБА_1 адвоката Реви Дмитра Сергійовича від 12.02.2025 року (вх. №8978) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не отримано) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) про звернення стягнення на спадкове майно, за участю адвоката Реви С.В., який діє на підставі ордера

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рева Дмитро Сергійович звернувся через підсистему «Електронний суд» до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якому просить суд: звернути стягнення на спадкове майно ОСОБА_3 , а саме: 3/5 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в межах вимоги кредитора про повернення 6.000 (шести тисяч) доларів США, що в еквіваленті складає 250.320 (двісті п`ятдесят тисяч триста двадцять) гривень; звернути стягнення на спадкове майно ОСОБА_2 , а саме 2/5 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в межах вимоги кредитора про повернення 9.000 (дев`яти тисяч) доларів США, що в еквіваленті складає 375.480 (триста сімдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, за доводами позовної заяви позивач наголосила, що ОСОБА_4 позичила у неї 15000 доларів США на купівлю квартири та зобов`язалася віддати позичені грошові кошти шляхом передачі права власності на 1/5 частини придбаної квартири та 03 жовтня 2006 року оформила заповіт, відповідно до якого заповіла їй 1/5 частину зазначеної квартири.

Позивач вказує, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та зазначає, що, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй було надано відповідь, що заповіт, який складено на її користь скасовано новим заповітом, відповідно до якого спадщина розподілена між братами у співвідношенні 2/5 та 3/5 часток як між відповідачами у даній справі.

У зв`язку з не поверненням померлою коштів ні в натурі, ні шляхом передачі права власності на 1/5 частину квартири, позивач вимушена звернутися з відповідним позовом.

12.02.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рева Дмитро Сергійович звернувся через підсистему «Електронний суд» до Малиновського районного суду міста Одеси із заявою про забезпечення позову у справі №521/1915/25, у якій просить суд накласти арешт на 1/5 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; зазначити дані стягувача (позивача): ОСОБА_1 , РНОКПП: відмовилась від отримання, паспорт НОМЕР_3 , виданий Суворовським ГУДМС України в Одеській області 22 березня 2013 року, місце проживання: АДРЕСА_5 ; зазначити дані (боржників) відповідачів: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_7 .

Зокрема, вказана заява обґрунтована тим, що предметом спору у даній справі є звернення стягнення на спадкове майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 в межах вимоги кредитора про повернення 15000 доларів США, що в еквіваленті складає 625800 грн., а тому, позивач просить суд накласти арешт на 1/5 предмету спору вищевказаної квартири, у зв`язку із тим, що відповідачі відмовляються добровільно врегулювати спір, не надали відповіді на пропозицію щодо врегулювання спору та, як наслідок, можуть вільно розпорядитись квартирою, яка є предметом спору у даній справі, що призведе до непоправних наслідків та взагалі унеможливить розгляд даної справи.

Окрім наведеного, позивач зауважив, що даний вид забезпечення позову є абсолютно співмірним із заявленими позовними вимогами та зможе забезпечити виконання рішення суду у майбутньому. Інших доводів заявником у заяві про забезпечення позову наведено не було, як і не було додано будь-яких письмових документів до заяви про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву від 12.02.2025 року передано на розгляд судді Шевчук Н.О.

З 13.02.2025 року по 16.02.2025 року суддя Шевчук Н.О. перебувала на лікарняному у зв`язку із хворобою малолітньої дитини.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 17.02.2025 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Реви Дмитра Сергійовича від 12.02.2025 року (вх. №8978) про забезпечення позову прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, заслухавши представника заявниці, який в судовому засіданні підтримав свою позицію, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд зазначає таке.

Так, як встановлено судом, звертаючись до місцевого загального суду з позовом про звернення стягнення на спадкове майно, позивач позиціонує свої доводи наявним між ним та відповідачами спором, який має майновий характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідачів, на момент пред`явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, зокрема у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства" положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Водночас, враховуючи наведене, суд вважає, що у даному разі відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову у визначений заявником спосіб, оскільки останнім суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що в разі невжиття таких, зазначених заявником заходів забезпечення позову може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

При цьому, суд зазначає, що посилання заявника у заяві про забезпечення позову на ту обставину, що відповідачі відмовляються добровільно врегулювати спір, не надали відповіді на пропозицію щодо врегулювання спору та як наслідок можуть вільно розпорядитись квартирою, яка є предметом спору у даній справі, у даному разі не можуть слугувати обставинами, які свідчать про свідоме вчинення відповідачами дій, наприклад, відчуження, зменшення вартості, знищення майна, що перебуває у їх власності, з метою невиконання рішення суду в майбутньому, або вчинення дій на приховування такого майна.

Таким чином, суд виснує, що заявником не наведено і судом не встановлено того факту, що невжиття зазначеного заявником заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, з огляду на що, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

При цьому, суд наголошує, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам.

Водночас, суд зазначає, що за правило, єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі, що заявником суду не доведено належними доказами, які б підтвердили те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

З огляду на наведене, судом не вбачається необхідність у забезпеченні позову у даній справі, так як доводи позивача у заяві про забезпечення позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду судом такої заяви, при цьому, безпідставне вжиття заходів забезпечення позову може порушувати права інших осіб, в тому числі і відповідача.

Одночасно з цим, суд роз`яснює, що у даному разі відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням мотивування, вказаного в даній ухвалі.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 149-153, 258, 261, 353 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Реви Дмитра Сергійовича від 12.02.2025 року (вх. №8978) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не отримано) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) про звернення стягнення на спадкове майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу складено та підписано 18.02.2025 року.

Суддя Н.О. Шевчук