Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/2678/24

Провадження № 2/943/516/2025

17 лютого 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, що складається із права на завершення приватизації та реєстрації права власності земельної ділянки площею 0,50 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Гумниська Золочівського району Львівської області. Мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами) в АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті мій батько не залишив жодних розпоряджень, у зв`язку з чим спадкування після його смерті відбувається за законом. Мати 30 січня 2003 року склала заповіт, за яким заповіла синові ОСОБА_2 все своє майно. Позивач є спадкоємцем по заповіту до даного майна, фактично частково прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , виготовив технічний паспорт на будинок, проживає в даному будинку, здійснє постійний догляд та несе витрати по утриманню спадкового майна. Однак не може юридично оформити прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що звернувся до державного нотаріуса Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. з відповідною заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом заведена спадкова справа за № 29/09 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 536 від 18.03.2009 року, строк про прийняття спадщини не пропущений. З метою оформлення спадкових прав в частині означеного вищевказаного житлового будинку не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки звернувся до нотаріуса, проте було відмовлено, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок. Оскільки мати ОСОБА_4 за життя не виготовила правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок. Позивач є спадкоємцем по закону після смерті батька ОСОБА_3 до даного майна, фактично прийняв спадщину, здійснє постійний догляд та несе витрати по утриманню спадкового майна. Однак не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки звернувся до нотаріуса, проте було відмовлено, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану земельну ділянку. Оскільки батько ОСОБА_3 за життя не виготовив правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Тому просить суд визнати за ним право власності на означене спадкове майно.

Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача також подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень щодо такого, не подали.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 , повторно виданим Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.11.2024 року підтверджується факт смерті батька позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис № 1.

Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із права на завершення приватизації та реєстрації права власності земельної ділянки площею 0,50 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Гумниська Золочівського району Львівської області.

Право приватної власності на дану земельну ділянку площею 0.50 га ОСОБА_3 підтверджується Архівним витягом виданим Золочівською РДА Львівської області № Д/2-581 від 18.07.2024 року на підставі рішення Гумниської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області № 10 від 25.12.1996 року про приватизацію земельної ділянки жителів с. Гумниська, яким передано безоплатну у приватну власність земельну ділянку площею 0,50 га. ОСОБА_3 .

Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1268 ЦК України.

Днем відкриття спадщини є день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкодавець ОСОБА_3 доводиться батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим с. Гумнисько К.-Бузького району Львівської області від 15 вересня 1964 року, про що зроблено актовий запис № 2та спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

Крім того, мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Гумниською сільською радою Буського району Львівської області від 18 вересня 2008року, про що зроблено актовий запис № 10.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять житловий будинок (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами) в АДРЕСА_1 .

Такий згідно технічного паспорту, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», станом на 14.11.2024 року на замовлення позивача, вбачається, що житловий будинок 1940 року побудови, загальною площею 51.5 кв.м., інвентаризаційна вартість будинку становить 114483 гривень, відповідає технічним нормам побудови, придатний для проживання.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Буської міської ради Золочівського району Львівської області № 475 від 18.11.2024 року, підтверджується факт належності спадкового житлового будинку ОСОБА_4 .

Довідкою виданою виконавчим комітетом Буської міської ради Золочівського району Львівської області від 18.11.2024 року № 476, підтверджується, що позивач на час смерті матері ОСОБА_4 проживав разом з нею та був зареєстрований в одному житловому будинку.

Згідно заповіту від 30.01.2003 року, посвідченого секретарем Гумниської сільської ради за реєстровим № 3, ОСОБА_4 все своє майно заповіла синові ОСОБА_2 .

Згідно ст.1268 ЦК України вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління спадковим майном.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Суд приходить до переконання, що позивач фактично частково прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , та прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , вступив у володіння і розпорядження спадковим майном, оскільки звернувся до державного нотаріуса Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. з відповідною заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом заведена спадкова справа за № 29/09 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 536 від 18.03.2009 року, строк про прийняття спадщини не пропущений.

З метою оформлення спадкових прав в частині означеного вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки звернувся до нотаріуса, проте було відмовлено, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку. Оскільки мати ОСОБА_4 та батько ОСОБА_3 за життя не виготовили правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку.

Інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено і у суду немає повноваження щодо збирання доказів по справі, лише оцінка наявних у справі.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою.

Відповідно до п. «г», ч.1, ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі - прийняття спадщини.

Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Відповідно до ст. 125 3К України право власності на земельну ділянку, а тако право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а тако право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власнос без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 3К України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 3К України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім?я спадкоємця.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу Х доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

В пункті 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз?яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім?я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зістаттею 125 3К України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім?я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 524-526, 527, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1235, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд

ухвалив :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя с. Гумниська Золочівського району Львівської області, право власності на спадкове майно, а саме:

- житловий будинок (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами) в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування по заповіту, після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя с. Гумниська Золочівського району Львівської області, право власності на спадкове майно, а саме:

- право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку площею 0,50 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Гумниська Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування по закону, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда