Справа № 939/987/24
18 лютого 2025 рокуБородянський районний суд
Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.,
за участі секретаря Рассказової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Бучанської міської ради про позбавлення батьківських прав,
Позивач, через представника адвоката Калетнік М.Ю., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 грудня 2012 року. З відповідача вказаним рішенням також було стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Дитина після розлучення проживає разом із нею ( ОСОБА_1 ) і перебуває на повному її утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, зв`язок з дитиною не підтримує і фінансово не допомагає. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 15 березня 2024 року встановлено, що дитина з батьком не спілкується, оскільки він не виходить на зв`язок, та участі у вихованні дитини не приймає. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 2361 від 22 березня 2024 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач не сплачував аліментів на утримання дитини, не брав і не бере участі у вихованні дочки, не піклується про неї, її фізичний, духовний і моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду та лікування, як складову частину виховання, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 26 квітня 2024 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29 липня 2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Калетнік М.Ю. у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому доводи, та просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Додатково позивач зазначила, що навіть під час повномасштабного вторгнення у 2022 році, тоді коли вона з дітьми була у м. Буча, відповідач не поцікавився їхньою долею.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.
Третя особа орган опіки та піклування Бучанської міської ради свого представника в судове засідання не направила, просила розглянути справу без його участі.
Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, вказане дає підстави вирішити справу з огляду на наявні в ній дані (постановити заочне рішення) у відповідності до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого й не заперечує представник позивача.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення учасників справи, заслухавши думку неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , допитавши свідка, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33, 37).
За рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 35-36).
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання, проведеного 15 березня 2024 року в АДРЕСА_1 , було встановлено, що в даній квартирі проживають ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , умови проживання задовільні, охайно, присутнє електропостачання, опалення і водопостачання. Для виховання і розвитку дитини створені такі умови: окрема кімната, місце для навчання, одяг в наявності по віку. Стосунки в сім`ї доброзичливі, в повному розумінні з мамою. З батьком дитина не спілкується так, як він не виходить на зв`язок, участі у вихованні дитини не приймає. Весь вільний час мама приділяє дитині, приймає участь у навчанні, разом відпочивають (а.с. 46-47).
З характеристики вбачається, що ОСОБА_3 навчається у Бучанському ліцеї № 9 Бучанської міської ради Київської області з 01 вересня 2020 року. Має навчальні досягнення достатнього рівня, має хорошу пам`ять, швидко запам`ятовує учбовий матеріал та здібна до вивчення природничих предметів. У стосунках з однокласниками та вчителями доброзичлива, достатньо вихована, на зауваження вчителів реагує адекватно. В 2022 2023 роках навчалася на екстернатній формі. З 18 жовтня 2023 року переведена на сімейну форму навчання (а.с. 41).
Згідно з довідкою № 10 від 22 січня 2024 року, з 01 вересня 2023 року в клас, де навчається ОСОБА_7 , призначено нового класного керівника; за цей час дитина перебувала в основному на сімейній формі навчання. Класний керівник спілкувався з матір`ю ОСОБА_1 у телефонному режимі стосовно семестрового оцінювання, мама учениці у вересні 2023 року була присутня на батьківських зборах (а.с. 40).
Відповідно до довідки № 05-01 від 05 січня 2024 року ОСОБА_1 працює на посаді головного бухгалтера в ТОВ «Грейнкорп Україна» з 01 вересня 2021 року (а.с. 34).
Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 2361 від 22 березня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування Бучанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48, 49).

Судом заслухано думку неповнолітньої ОСОБА_4 , яка вказала, що після того як батьки розлучилися вона дуже рідко бачилася з батьком, а якщо і бачилася, то такі зустрічі були ініційовані не батьком, а матір`ю. Після 2021 року вона з батьком взагалі не бачилася, не спілкувалася. Батько не проявляв щодо неї батьківського піклування, матеріально не допомагав. Були такі випадки, що батько навіть перешкоджав їй у її розвитку, оскільки були випадки коли необхідно було мати дозвіл від батька, а він не дуже хотів його давати і матері доводилося себе стримувати та вмовляти його, щоб він такий дозвіл надав. Наразі вона планує поїхати закордон на навчання та їй необхідно отримати дозвіл батька, проте вона не знає де зараз він перебуває. Зазначила, що коли вона потребувала уваги батька, він такої уваги їй не приділяв. Не заперечувала щодо позбавлення батька батьківських прав відносно неї.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона з 2019 року працює у сім`ї позивача, є нянею молодшої дитини. За весь цей час жодного разу не бачила батька ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Частинами 3 і 4 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що батько дитини ОСОБА_3 , без поважної причини не виявляє щодо неї батьківського піклування, відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не спілкується із дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, що є винною поведінкою батька в розумінні вимог вказаних норм матеріального права.

З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на складність справи, виконані адвокатом Калетнік М.Ю. роботи, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 5 000,00 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним витрати на судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. 150, 155, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 2, 10-13, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Бучанської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 18 лютого 2025 року.

СуддяМ.Герасименко