П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року місто Київ

справа № 367/9174/18

провадження № 22-ц/824/810/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області

Відповідач - Державна фіскальна служба України

Відповідач - Державний податковий університет

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кучерявим Олександром Петровичем,

на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Кравчук Ю.В. та ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2024 року, постановлену у складі судді Кравчук Ю.В.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнень, просив визнати відмови Державної фіскальної служби України та Університету державної фіскальної служби України в наданні згоди на приватизацію ОСОБА_1 займаної державної двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області здійснити приватизацію державної двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ..

Позов обгрунтовано тим, що позивачу, полковнику податкової поліції, за місцем роботи на сім`ю із 3 осіб надано державну двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі ордеру на жиле приміщення № 29 від 14 серпня 2008 року позивач вселився в квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі укладеного договору з обслуговуючою оранізацією, якою на той час був Національний університет Державної податкової служби України, на ім`я позивача був відкритий особовий рахунок.

1 березня 2018 року з метою приватизації житла позивач звернувся до Органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, при цьому надавши всі необхідні документи.

Відповідач відмовив у передачі квартири у власність позивача, оскільки квартира є державною власністю та належить державі в особі ДФС України.

Вважає відмову відповідача у приватизації квартири, і відмови ДФС та Університету у наданні згоди на приватизацію такими, що суперечать Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенню про порядок передачі квартир, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, Державної фіскальної служби України, Державного податкового університету, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Ірпінська міська рада Київської області, ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , Служба у справах діьей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Ірпінського міського суду від 14 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Кучерявого О.П. про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись з рішенням та ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Кучерявий О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення та ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов. Зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 як окремо визначений об'єкт нерухомості не перебуває на балансі (бухгалтерському обліку) відповідачів ані ДФС, ані Державного податкового університету.

Спірна квартира підлягає приватизації по аналогії з іншими 63ма вже приватизованими квартирами.

Питання про приватизацію квартири протягом 5 років на розгляд Вченої ради Університету та Конференції Університету не вносилося.

Просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача всі судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Державного податкового університету просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити. Вважає, що рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2024 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 є законним, обгрунтованим, прийнятим у відповідності до вимог матеріального та процесуального законодавства. Крім того, зазначив, що в матеріалах справи відсутня згода Міністерства фінансів України, що є засновником Державного податкового університету на приватизацію оспорюваної квартири.

В судові засідання не з`явилися представники виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, Державної фіскальної служби України, Ірпінської міської ради Київської області, Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, які були пвідомлені про місце, день і час розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення до їх електронних кабінетів. Від виконавчого комітету Ірпінської міської ради до суду надійшла заява, в який представник просить апеляційний розгляд проводити без участі представника виконавчого комітету. Інші представники причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 адвокат Кучерявий О.П. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Предстаник Державного податкового університету Фокін Я.Ф. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 29-11/02 об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку) від 25 листопада 2002 року, ЗАТ «Укрбудінвест» зобов`язалося передати у власність Академії державної податкової служби України в особі ректора Мельника П.В. об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 0,4944 га, наданої згідно Акту на право постійного користування землею за № 130 від 28 грудня 2001 року, а Академія державної податкової служби України зобов`язується прийняти житловий будинок і сплатити за нього ціну відповідно до умов, визначених у договорі. Згідно з пп.2.1п.2 договору розрахунки за придбаний об'єкт незавершеного будівництва здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування всієї суми зі свого рахунку на рахунок продавця.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до Договору купівлі-продажу № 29-11/02 об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку) від 25 листопада 2002 року, було внесено зміни до п.2.1. п.2 поряду розрахунків та викладено в наступній редакції: пп.2.1 розрахунки за придбаний об`єкта незавершеного будівництва здійснюються шляхом заліку взаємних вимог, які мають сторони за цим договором та за Контрактом № 26 на виконання підрядних будівельно-монтажних робіт від 19 березня 2001 року, згідно Угоди про залік взаємних вимог від 25 листопада 2002 року.

Відповідно до Договору на співробітництво у залученні інвестицій на будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та осіб начальницького складу податкової міліції № 9/1-2-7р від 26 листопада 2002 року, укладеного між Міністерством оборони України, Державною податковою адміністрацією та Академією Державної податкової служби України, передбачено проводити спільну роботу з метою залучення коштів на будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та осіб начальницького складу податкової міліції відповідно до Указу Президента України «Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» від 01 липня 1993 року № 240/93, Указів Президента «Про продовження строку дії Указу Президента України від 01 липня 1993 року № 240» від 06 квітня 1999 року № 367 та від 11 вересня 2002 року № 818, Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення житлом службових осіб митних органів та осіб начальницького складу податкової міліції» від 26 березня 2001 року № 202, Розпорядження Президента України «Про заходи щодо завершення будівництва недобудованих житлових будинків» від 27 жовтня 1999 року № 276/99 (т.1, а.с. 107-108).

Відповідно до Договору № 9/1-2-33д на будівництво житла в порядку пайової участі, укладеного Академією державної податкової служби України (далі-замовник) та Міністерством оборони України (далі-пайовик), передбачено участь пайовика у будівництві 156-квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення житлом військовослужбовців Військ Протиповітряної оборони Збройних Сил України. Замовник будує та передає пайовику, а пайовик приймає та оплачує 9029 (дев`ять тисяч двадцять дев`ять) кв.м загальної площі житла (т.1, а.с. 109-111).

Відповідно до Додаткової угоди до Договору № 9/1-2-33 д від 26 листопада 2002 року на будівництво житла в порядку пайової участі внесено зміни та викладено в наступній редакції: Академія державної податкової служби України (далі - виконавець) та Міністерство оборони України (далі - пайовик) доповнено п.3 підпунктом 3.1.7 виконавець має право укладати договори з субпідрядниками на здійснення будівництва будинку (т.1, а.с.112).

З листа Університету державної фіскальної служби України № 1763/91-91-01-23 від 09 липня 2018 року, адресованого директору Департаменту матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Державної фіскальної служби України щодо надання згоди на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 вбачається наступне: 25 листопада 2002 року укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку) № 29-11/02, відповідно до якого Закрите акціонерне товариство «Укрбудінвест» зобов`язується передати у власність Академії державної податкової служби України об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 26 листопада 2002 року укладено договір № 9/1-2-7 на співробітництво у залученні інвестицій на будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та осіб начальницького складу податкової міліції. 26 листопада 2002 року укладено договір № 9/1-2-33 на будівництво житла в порядку пайової участі між Академією державної податкової служби України та Міністерством оборони України. Таким чином, будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних сил України здійснювалося за рахунок залучених інвестицій (т.1, а.с. 102-103).

Згідно із рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 10.07.2007 №117/12, внесено зміни до рішення Ірпінського міськвиконкому від 19.04.05 №71/9, та викладено в наступній редакції: вирішено затвердити акт державної приймальної комісії від 07.04.2005 р. про прийняття в експлуатацію закінчену будівництвом І чергу 156-ти квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями магазина та кафетерію (І-а черга 120 кв) житловою площею 4952, 6 м2, загальною площею 12688,8 м2 в АДРЕСА_1 ; Ірпінському БТІ оформити право власності на вищезгаданий об`єкт на Національний університет ДПС України; дозволити Національному університету ДПС України передати в установленому порядку інженерні мережі відповідним службам міськвиконкому (т.1, а.с.40, 116-117).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.2007 серії НОМЕР_1 , Національний університет державної податкової служби України є власником 156-ти квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями магазина та кафетерію, за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності : державна, частка 1/1, опис об`єкта: загальна площа 12 688, 8 кв.м.; житлова площа 4 952, 6 кв.м.; 156-ти квартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями магазина та кафетерію; підстава: рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №117/2 від 10.07.2007 (т.1, а.с.38, 113), вказана обставина підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1, а.с.39, 114).

Відповідно до протоколу засідання Профспілкового комітету та адміністрації Національного університету державної податкової служби України № 5 від 07 червня 2008 року було прийнято рішення про надання квартир в інвестиційному будинку АДРЕСА_1 працівникам податкової поліції, в тому числі ОСОБА_1 - квартира АДРЕСА_1 - 5 поверх - 2 кімнати (т.1, а.с.42).

Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 12.08.2008 №208 «Про заселення та видачу ордерів на жилі приміщення 1-ої черги (120 квартир) 156-ти квартирного житлового будинку АДРЕСА_1 », на підставі Указу Президента України від 26.03.2001 р. №202 «Про заходи щодо забезпечення житлом службових осіб митних органів та осіб начальницького складу податкової міліції», договорів від 26.11.2002 р. №9/1-2-7р. «На співробітництво у залученні інвестицій на будівництво та придбання для військовослужбовців Збройних Сил України та осіб начальницького складу податкової міліції», №9/1-2-33д. «На будівництво житла в порядку пайової участі», затверджено спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету Національного університету державної податкової служби України (протокол від 07.06.2008р. №5) про надання житлової площі в 156-квартирному житловому будинку АДРЕСА_1 (першої черги заселення) по АДРЕСА_1 працівникам податкової міліції ДПА України (лист №5243/6/01-0616 від Державної податкової адміністрації), а саме, в тому числі, прийнято рішення про надання 2 кімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 32,1 м2 ОСОБА_1 , підполковнику податкової міліції, на квартирному обліку перебуває з 2003 року, на сім`ю із трьох осіб : він, дружина - ОСОБА_5 , дочка - ОСОБА_6 , вирішено видати ордер, з квартирного обліку зняти (т.1, а.с. 14).

14 серпня 2008 року ОСОБА_1 видано ордер № 29 на право заняття житлового приміщення житловою площею 32,1 кв.м., яке складається з 2-х кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення міськвиконкому №207 від 12.08.2008, склад сім`ї - ОСОБА_1 (заявник), ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_6 (дочка) (т.1, а.с.15).

1 вересня 2008 року між ОСОБА_1 (споживач) та Національним університетом державної податкової служби України (виконавець) укладено договір №337 про відшкодування витрат за надання населенню комунальних послуг, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язується надавати споживачеві - наймачеві (власнику) квартири та членам його сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі, вчасно та відповідної якості послуги з обслуговування будинку (квартплата), теплопостачання, постачання холодної та гарячої води, електричної енергії і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно відшкодовувати витрати виконавця понесені ним в результаті надання споживачеві вищезазначених послуг за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (т.1, а.с. 16-17).

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване з 02 вересня 2008 року за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.18).

Згідно із довідкою №3419/01-12 від 24.11.2011, виданою Національним університетом державної податкової служби України, з ОСОБА_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , заключено договір на комунальні послуги №337 від 01.09.2008 та присвоєно особистий рахунок № НОМЕР_2 (т.1, а.с.19).

Відповідно до копії технічного паспорта (т.1, а.с.23-25), квартира АДРЕСА_1 , має загальну площу 65, 2 кв. м., житлову площу 30, 8 кв.м. (т.1, а.с. 23-25).

29 вересня 2012 року рішенням Ірпінської міської ради № 203/8 Національному університету державної податкової служби України погоджено зміну правового статусу будівлі з житлового будинку (секції А,Б.В) в АДРЕСА_1 на гуртожиток (т.1, а.с. 115, 218).

Згідно рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №111/2 від 28 травня 2013 року скасовано рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 203/8 від 25 вересня 2012 року «Про надання згоди Національному університету державної фіскальної служби України на зміну статусу гуртожитку частині житлового будинку в АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 218, зворот).

Відповідно до наказу № 1371 від 09 жовтня 2017 року Університету державної фіскальної служби України введено в дію положення «Про регулювання житлових відносин в Університеті ДФС України» та вважати таким, що втратив чинність наказ № 1369 від 07 листопада 2016 року «Про ведення в дію положення «Про студентські гуртожитки університету державної фіскальної служби України» (т.1, а.с.241-250б).

1 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради із заявою, в якій просив передати у приватну власність квартиру на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», до заяви долучив довідку про склад сім`ї та займані приміщення, документ, що підтверджує право на пільгу по безоплатному одержанню у власність житла (т.1, а.с. 26; т.2, а.с.7).

Відповідно до довідки № 26 від 28 лютого 2018 року (т.1, а.с. 28; т.2, а.с. 8) про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ним приміщення, виданої Університетом державної фіскальної служби України, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає і має право на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_1 (т.1, а.с.28).

Згідно із довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» від 14 лютого 2018 року №56/20-197, ОСОБА_1 в списках на приватизацію державного житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 1997 по 2000 р.р. не значиться (т.2, а.с.10).

Листом Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № М-2593.2 від 27 березня 2018 року, адресованим ОСОБА_1 щодо передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність позивача повідомлено, що вказане майно є державною власністю та належить державі, в особі Державної фіскальної служби України. Університет державної фіскальної служби України є балансоутримувачем зазначеного майна. Враховуючи вищевикладене, виконавчий комітет Ірпінської міської ради не має повноважень розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 , яка належить Державній фіскальній службі України без згоди власника (т.2, а.с.11).

1 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ректора Університету ДФС України із заявою про надання згоди на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 30).

Згідно відповіді ректора Університету державної фіскальної служби України від 26 березня 2018 року №721/91-91-01-18 ОСОБА_1 , прийняття рішення про відчуження об`єкта державної власності (передання в комунальну власність і наступну приватизацію жилого приміщення) не належить до компетенції Університету ДФС України, для вирішення цього питання ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до Державної фіскальної служби України як центрального органу виконавчої влади, який є суб`єктом управління об`єктами державної власності (т.1, а.с.31).

4 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до в.о. Голови Державної фіскальної служби України, в якій просив прийняти рішення про надання згоди на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та про відчуження об`єкта державної власності (передати в комунальну власність з наступною приватизацією вказаного жилого приміщення) (т.1, а.с.32).

Відповідно до відповіді в.о. заступника голови Державної фіскальної служби України від 20.07.2018 №24192/6/99-99-03-05-02-15, розглянувши звернення громадянина ОСОБА_1 до ДФС на Урядову «гарячу лінію» з питання надання дозволу на передання з державної у комунальну власність квартири, в якій проживає заявник, повідомлено, що Університет ДФС України має здійснювати заходи щодо володіння і розпорядження квартирою ( АДРЕСА_1 ) згідно з вимогами чинного законодавства (т.1, а.с.34-35, 45-46, 96-98).

Згідно із листом від 12.07.2018 №М-6060.2 Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, адресованим ОСОБА_7 , розглянувши звернення ОСОБА_1 щодо передачі квартири АДРЕСА_1 , у приватну власність, Виконавчий комітет Ірпінської міської ради повторно повідомив, що вказане майно є державною власністю та належить державі, в особі Державної фіскальної служби України, Університет державної фіскальної служби України є балансоутримувачем зазначеного майна, враховуючи викладене, Виконавчий комітет Ірпінської міської ради не має повноважень розпоряджатися без згоди власника - Державної фіскальної служби України зазначеною вище квартирою (т.1, а.с. 29).

Відповідно до відповіді на запит ОСОБА_1 від 22.10.2018 №2728/91-91-01-18, Університет державної фіскальної служби України повідомив, що станом на 17.10.2018 в Університеті державної фіскальної служби України відсутній спеціальний уповноважений орган з приватизації державного житлового фонду (т.1, а.с.36).

Відповідно до відповіді на запит ОСОБА_1 від 11.10.2018 №15775/М/99-99-03-05-02-14, Державна фіскальна служба України повідомила, що у Державній фіскальній службі України відсутній спеціально уповноважений орган з приватизації державного житлового фонду (т.1, а.с.49).

Відповідно до відповіді на запит ОСОБА_1 від 22.10.2018 №2728/91-91-01-18, Університет державної фіскальної служби України повідомив, що станом на 15.11.2018 на балансі Університету ДФС України обліковується 156-ти квартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , інвентарний номер 101330018. Правовими підставами для перебування будинку на балансі УДФСУ 156-ти квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є наступні документи: свідоцтво про право власності на нерухоме майно 156-ти квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно 156-квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області (т.1, а.с.37).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №135650768, станом на 28.08.2018 відсутня інформація щодо об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.57).

11 грудня 2018 року позивачу надійшла відповідь на запит «Про отримання публічної інформації» № 3240/91-91-01-18 від Університету державної фіскальної служби України, якою позивача було повідомлено, про те, що питання щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 запропоновано винести на розгляд Вченої ради Університету державної фіскальної служби України та Конференції Університету та про результати розгляду порушеного ним питання його буде повідомлено додатково, при цьому Університет у відповіді на запит послався на ч.2 ст.70 ЗУ «Про вищу освіту» від 01.07 2014 №1556-VІІ (т.1, а.с. 41). Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 29 травня 2018 року № 7664/М/99-99-03-03-03-14 на звернення позивача щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 , позивача було повідомлено про те, що вищезгадана квартира перебуває на балансі Університету державної фіскальної служби України та направлено листа на адресу Університету державної фіскальної служби України стосовно передачі вищевказаної квартири у комунальну власність (т.1, а.с. 44).

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № 12148/М/99-99-03-05-02-14 від 14 серпня 2018 року, наданої позивачу, питання щодо здійснення приватизації державного житлового фонду не належить до компетенції Державної фіскальної служби України (т.1, а.с.47).

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № 13173/М/99-99-03-05-02-14 від 30 серпня 2018 року, наданої повторно, повідомлено ОСОБА_1 , що питання здійснення приватизації державного житлового фонду не належить до компетенції Державної фіскальної служби України та зазначено, що вже повідомлялося позивача листом № 12148/М/99-99-03-03-05-02-14 від 14 серпня 2018 року (т.1, а.с. 48).

Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області долучено копію рішення № 4477-60-VII від 27 листопада 2018 року та копію рішення № 1555-24- VII від 17 листопада 2016 року з метою підтвердження факту відсутності в структурі виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету органу приватизації державного житлового фонду (т.1, а.с. 147-159).

За результатами інвентаризації квартирної черги та поданої заяви, ОСОБА_1 (склад сім`ї - 5 чол.), перебуваючого на квартобліку в списку для одержання житла в першу чергу згідно із Законом України «Про державну податкову службу» з 13 травня 2003 року знято з квартобліку, що підтверджується Витягом з рішення № 964 від 18 грудня 2018 року Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (т.1, а.с. 223, зворот).

Листом виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 01-32/186 від 10 квітня 2019 року позивача повідомлено про те, що рішення щодо включення квартири АДРЕСА_1 до числа службових житлових приміщень не приймалось (т.2, а.с.52).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1202-р «Про утворення Державного податкового університету» та наказу Міністерства фінансів України від 01.11.2021 № 574 «Деякі питання утворення Державного податкового університету», Університет державної фіскальної служби України (код ЄРДПОУ 40233365) припиняється в результаті реорганізації шляхом приєднання до Державного податкового університету ().

Як видно із долученої представником відповідача копії передавального акта, затвердженого 26 січня 2022 року Міністром фінансів України, комісія з реорганізації Університету Державної фіскальної служби України, утворена наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2021 №574 «Про деякі питання утворення Державного податкового університету» (із змінами) на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1202 «Про утворення Державного податкового університету», керуючись статтею 107 ЦК України, склали цей акт про те, що всі зобов`язання Університету державної фіскальної служби України перед кредиторами, усі права та обов`язки, а також всі активи і пасиви переходять до правонаступника - Державного податкового університету, а саме, затверджено передати з балансу Університету державної фіскальної служби України на баланс Державного податкового університету наступні матеріальні цінності, а саме - рахунок 1013 «Будинки та споруди» на суму 287023662, 02 грн. згідно балансу станом на 01.01.2022 р. такі облікові одиниці: в тому числі під №24 - 156-ти квартирний житловий будинок (м. Ірпінь, вул. Північна, 79-б) Свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 27.07.2007.

Згідно із відповіддю Першого заступника Ірпінського міського голови Кравчука А. на запит від 31.08.2022 №01-32/181, житловий будинок (гуртожиток) АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Університету державної фіскальної служби України, станом на 30.08.2022 виконавчим комітетом Ірпінської міської ради прийнято рішення щодо приватизації 49 квартир у зазначеному житловому будинку (гуртожитку), рішення щодо приватизації приймались у період з 2007 по 2015 роки, після 01.03.2018 рішення щодо приватизації житлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) АДРЕСА_1 виконавчим комітетом Ірпінської міської ради не приймались.

Згідно із відповіддю Державного податкового університету № 29/01-23 від 05.01.2024 на адвокатський запит представника позивача від 30.12.2023, на балансі Університету обліковується 156-ти квартирний житловий будинок АДРЕСА_1 , розбивки на секції чи квартири в інвентарній картці немає, будинок є єдиним об`єктом і з балансу Університету не знімався.

Крім того, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 вселився у житло на законних підставах і протягом тривалого часу з 2008 року добросовісно використовує квартиру як єдине житло, доказів того, що зазначеній квартирі надано статус службової матеріали справи не містять, а тому квартира АДРЕСА_1 належить до об`єктів приватизації відповідно до ч.1 ст2 Закону України «Про приватизацію деравного житлового фонду».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки спірна квартира належить на праві власності державі та перебуває на балансі Державного податкового університету, до комунальної власності не передана, то саме власник або уповноважений ним орган вправі вирішувати питання про передачу її у власність ОСОБА_1 , а тому вимога позивача щодо зобов'язання виконавчого комітету здійснити приватизацію квартири, яка не передана у комунальну власність, на користь позивача, задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України та Університету державної фіскальної служби України про визнання відмови в наданні згоди на приватизацію ОСОБА_1 займаної державної двокімнатної квартири АДРЕСА_1 недійсними, то в цій частині суд першої інстанції визнав обраний позивачем спосіб захисту неефективним у даному випадку для захисту порушеного права/інтересу позивача у спірних правовідносинах. Позивачем не конкретизовано, які саме відмови він просить визнати недійсними, оскільки долучає велику кількість листів від вказаних відповідачів, не зазначає підстав для визнання таких відмов саме недійсними, також не обгрунтовує яким чином задоволення позову в цій частині забезпечить поновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту, обраний позивачем про визнання відмов недійсними сам по собі не матиме наслідком набуття права власності в порядку приватизації на спірну квартиру, а тому не відновить порушеного права позивача.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви Кучерявого О.П. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішенням суду від 19 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати у вигляді судовго збору та витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України підлягають покладенню на позивача. Підстави покладення витрат позивача на відповідачів в такому випадку відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло.Держва створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребють соціального захисту, житло надаєтьс державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до акону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Фізична або юридична особа моженабути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом (ст.345 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом.

Згідно з ч.1 ст.5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником ( ст.18 ЖК України).

Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртоитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інши підставах, передбачених законом. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і зберженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду- це відчуження квартири (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який находиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян, здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартири (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону ( ч.10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Не підлягають приватизації, зокрема, квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових ( п.2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 вселився у житло на законних підставах і протягом тривалого часу ( з 2008 року) добросовісно використовував квартиру як єдине житло, доказів того, що зазначеній квартирі надано статус службової матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що квартира АДРЕСА_1 , належить до об`єктів приватизації відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», якою визначено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Разом з тим, як установлено судом першої інстанції, що спірна квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду та до комунальної власності не передана. 156-ти квартирний житловий будинок ( АДРЕСА_1 ), в тому числі спірна квартира знаходиться на балансі Державного податкового університету.

Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартири державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

Відповідно до частини дев`ятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управління державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з подальшим здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до п.13, 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15.09.1992 № 56, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Державний житловий фонд, який перебуває в повному господарському віданні або в оперативному управління державних підприємст, установи, організацій, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинківз наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 295/6056/17 зроблено висновок, що « у статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та у пункті 13 Положення № 56 не міститься вказівка на те, що органи приватизації, створені місцевою державною виконавчою владою та органами місцевого самоврядування, можуть здійснювати приватизацію державного житлового фонду, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ. У наведених положеннях законодавства для суб'єктів владних повноважень визначено міру дозволеної поведінки, що, враховуючи положення ст.19 Конституції України, зміст правила частини першої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і пункту 13 Положення № 56, потрібно розуміти таким чином, що вони не встановлюють дискрецію для органів приватизації, створених органами місцевого самоврядування, на вирішення питання про приватизацію не лише житлового фонду, який перебуває у комунальній власності, а й державного житлового фонду, який належить на праві державної власності і знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ. Ці норми права встановлюють імперативне правило, що підлягає виконанню, за змістом якого приватизація державного житлового фонду, який належить на праві державної власності і перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ, здійснюється органами приватизації, створеними саме цими підприємствами, установами чи організаціями. Отже, за змістом частини першої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і пункту 13 Положення № 56 приватизація державного житлового фонду, який знаходиться у комунальній власності, здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, а у разі якщо державний житловий фонд перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ, тоді уповноваженим органом приватизації належного їм державного житлового фонду буде орган приватизації, створений в таких державних підприємствах, організаціях чи установах, за якими закріплене таке житло» ( правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2022 року у справі № 346/4211/21, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 295/6056/17).

Відповідно до ч.2 ст.70 Закону України «Про вищу освіту», майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством.

Встановивши, що спірна квартира належить на праві власності державі та перебуває на балансі Державного податкового університету, до комунальної власності не передана, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в такому випадку виконавчий комітет Ірпінської міської ради Кивської області не є належним органом, який вправі вирішувати питання про приватизацію спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги в тій частині , що спірна квартира як окремо визначенй об`єкт нерухомості не перебуває на балансі «бухгалтерському обліку) відповідачів ані Державної фіскальної служби, ані Державного податкового університету, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що 156-ти квартирний житловий будинок ( АДРЕСА_1 ), в тому числі спірна квартира знаходиться на балансі Державного податкового університету і до комунальної власності університетом не передавалася. Здійснення заходів щодо передання жилих примішень у комунальну власність є правом підприємства, установи, організації ( ч.9 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15.09.1992 № 56).

Заперечуючи необхідність розгляду питання про передачу спірної квартири у власність позивачу на засіданні Вченої Ради Університету та Конференції Університету, представник позивача посилається на Положення про регулювання житлових відносин в Університеті ДФС України, затверджене Вченою Радою Унівесритету державної фіскальної служби України (протокол № 12 від 28 вересня 2017 року), введеним в дію наказом ректора Університету від 9 жовтня 2017 року № 1371, яким не передбачено розгляд питань щодо приватизації житла на засіданні Вченої ради чи Конференції Університету.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку Положення про регулювання житлових відносин в Університеті ДФС України не може бути застосовано, оскільки це Положення регулює житлові відносини, пов`язані з наданням відомчого житлового фонду, який знаходиться в користуванні та/або розпорядженні університету ДФС України, та його користуванням, і не містить положень щодо приватизації житлового фонду, тобто передачі квартир, які належать установі, у власність третіх осіб.

Порядок передачі майна закладу вищої освіти у власність іншим особам передбачений Законом України «Про вищу освіту», зокрема ч.2 статті 70, якою передбачено необхідність отримання згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти для прийняття рішення про передачу у власність юридичним і фізичним особам майна, яке закріплене за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання, яким є спірна квартира.

Посилання апелянта на те, що спірна квартира підлягає приватизації по аналогії з іншими 63 приватизованими квартирами у будинку АДРЕСА_1 , не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні, вказані квартири не є предметом позову у даній справі, підстави їх набуття громадянами у власність в порядку приватизації не входять до предмету доказування у цій справі.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, фальсифікація секретарем судового засідання протоколу судового засідання, не оголошення судом першої інстанції вступної та резолютивної частини рішення суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанцій, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

Отже, оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, і суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Суд у своєму рішенні навів достатні мотиви з яких прийняв до уваги заперечення відповідачів, відхиливши доводи позивача, та правильно визначив відсутність підстав для задоволення позову.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідно не підлягає скасуванню і постановлена судом першої інстанції 19 березня 2024 року ухвала, якою відмовлено у задоволенні заяви Кучерявого О.П. про ухвалення додаткового рішення.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кучерявим Олександром Петровичем, залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2024 року та ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 14 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус