КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи №369/4767/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3344/2025Головуючий у суді першої інстанції - Янченко А.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Кравченко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Андрощуком Сергієм Васильовичем, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Сенс банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Акціонерне товариство "Сенс банк" звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "Сенс Банк" заборгованість за кредитним договором № 501324057 у розмірі 242206 грн. 08 коп. та судовий збір за подання позовної заяви.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 25.05.2021 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501324057 (Кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації.

Позивач вказував, що свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 має заборгованість в розмірі 242206,08 грн.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів Акціонерне товариство «Альфа-Банк» було затверджено рішення про зміну найменування Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, відповідачем дану вимогу залишено без реагування.

В зв`язку з чим, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 501324057 від 25.05.2021 в розмірі 242206,08 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3633,09 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Сенс Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 242 206 грн. 08 коп. та 3633 грн. 09 коп. судового збору (а.с. 65-69).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції належним чином не дослідив питання правосуб`єктності відповідача у даних кредитних відносинах, зокрема питання щодо належності права вимоги за кредитним договором саме АТ "Сенс Банк", адже кредитодавцем згідно договору виступає АТ "Альфа-Банк".

Також, зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано питання про відсутність належним чином засвідчених доказів, що мали би бути подані разом з позовною заявою (а.с. 72-75).

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.05.2021 ОСОБА_1 звернулася з офертою на укладання угоди про надання кредиту №501324057 до АТ "Альфа-Банк", яка була акцептована банком.

У вказаній оферті визначено умови споживчого кредиту: тип кредиту - "Кредит готівкою"; сума кредиту - 175000 грн. 00 коп.; процентна ставка, % річних - 45 % (тип ставки - фіксована). Процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди; строк кредиту - 60 місяців.

Підписанням оферти клієнт надав згоду банку на передачу до кредитного реєстру Національного банку України інформації у випадках, обсязі, строки та у порядку, передбачених чинним законодавством України, а також беззаперечно підтвердив, що попередньо ознайомлений, у тому числі, у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України "Про споживче кредитування" та нормативними актами НБУ.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №501324057 від 25.05.2021 станом на 22.01.2023 за відповідачкою обліковується заборгованість у загальному розмірі 242206 грн. 08 коп., з яких: 167605 грн. 55 коп. - заборгованість за кредитом; 74600 грн. 53 коп. - заборгованість за відсотками. Останній платіж з кредитом, згідно з розрахунком, відповідачка здійснила 01.02.2022.

На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачкою, представником позивача до позовної заяви було додано виписку по особовим рахункам відповідачки за період з 25.05.2021 по 22.01.2023.

Згідно з витягом з державного реєстру банків, 01.12.2022 року Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»).

06.11.2023 на адресу позичальника позивачем було направлено досудовому вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак доказів виконання вказаної вимоги відповідачкою матеріали справи не містять.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується як факт укладення відповідачкою кредитного договору та отримання коштів, так і факт наявності у відповідачки перед позивачем заборгованості за договором станом на 22.01.2023 у загальному розмірі 242206 грн. 08 коп.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано суду належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, яким судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.

Так, зокрема, факт отримання відповідачкою кредитних коштів за кредитним договором та наявність у відповідачки заборгованості у заявленому до стягнення розмірі підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунком заборгованості та випискою по рахунку.

При цьому, слід зауважити, що згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Натомість, відповідачка, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, не надала суду доказів, які б спростовували визначений позивачем розмір заборгованості за кредитом, як і не навела заперечень щодо неотримання та невикористання нею грошових коштів позивача.

При цьому, в апеляційній скарзі відповідачка також не оспорювала укладення нею кредитного договору та отриманя нею кредитних коштів, однак, серед іншого, вказувала на тому, що АТ "Сенс Банк" не довело право вимоги до неї за кредитним договором, що був укладений з АТ "Альфа-Банк".

Водночас, колегія суддів вважає вказані доводи апелянта безпідставними, адже, як вже зазначалося вище, згідно з доданим позивачем до матеріалів справи витягом з державного реєстру банків, 01.12.2022 року Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»).

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неналежність доказів, доданих до позовної заяви, адже, стверджуючи про їх неналежність у зв`язку з ненаданням їх оригіналів в електронній формі, відповідачка не зазначає в чому саме полягають обгрунтовані сумніви у відповідності поданих паперових копій оригіналам, а лише посилається на формування цих доказів з електронної бази АТ "Сенс Банк" та при цьому не заперечує самого факту укладення договору та отримання кредитних коштів.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачкою судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Андрощуком Сергієм Васильовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Сенс банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова