УХВАЛА

17 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 521/5036/22

провадження № 61-1137ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року, додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року

та постанови Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок притягнення його до дисциплінарної відповідальності

у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, у розмірі

100 000,00 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України

на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 70 000,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні інших позовних вимовлено відмовити.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня

2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у цій справі, яким стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 витрати

на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн та витрати на проведення судової психологічної експертизи в розмірі 18 121,92 грн.

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 70 000,00 грн». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року залишено без змін.

12 січня 2025 року Міністерство юстиції України, засобами поштового зв`язку, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року, додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року, в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року, додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня

2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року

і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних

на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією

з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права

на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 100 000,00 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 х 250 = 757 000,00).

Касаційна скарга містить посилання на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Представник заявника вважає, що наявні випадки, передбачені підпунктом

«а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Представником заявника не обґрунтовано в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики

із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно

не досліджуваних питань права.

Колегією суддів не встановлено фундаментального значення справи, судові рішення в якій оскаржено, для формування єдиної правозастосовчої практики.

Незгода відповідача із встановленими судами обставинами та наданою оцінкою доказам сама по собі не свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання

та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено,

а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій,

то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц).

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження

у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд враховує Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах,

де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після

їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення

у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 квітня

2023 року, додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси

від 14 червня 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська