УХВАЛА

14 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 757/7132/24

провадження № 61-1729ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 04 лютого 2025 року про відмову у відкритті касаційного провадження у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги

з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернулося до суду

з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просило суд стягнути заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 22 380,71 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року визнано заяву відповідача про відвід судді Таран Н. Г. у справі № 754/7132/24 необґрунтованою. Передано заяву на розгляд іншого судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні поданої у справі № 754/7132/24 ОСОБА_1 заяви про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Таран Н. Г.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року звернення ОСОБА_1 № 32 від 24 вересня 2024 року; № 33 від 25 вересня

2024 року; № 35, № 36, № 37 від 26 вересня 2024 року, № 38 від 27 вересня

2024 року, в тому числі заяви про відвід - 2, відвід - 3 судді Таран Н. Г., залишено без розгляду.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року звернення ОСОБА_1 № № 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40 від 28 вересня 2024 року отримані та зареєстровані 30 вересня

2024 року; звернення ОСОБА_1 № 41 від 29 вересня 2024 року отримане

та зареєстроване 30 вересня 2024 року; звернення ОСОБА_1 № 42

від 30 вересня 2024 року; № 43 від 01 жовтня 2024 року (в тому числі вказані звернення містять заяви про відвід - 1, 2, 3, 4, 5, 6 судді Таран Н. Г.) залишено без розгляду.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року звернення ОСОБА_1 № 44, 44 від 02 жовтня 2024 року, № 45 від 04 жовтня 2024 року, яке містить заяву про відвід -7 судді Таран Н. Г., № 46 від 05 жовтня 2024 року у цій справі залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що його звернення, в тому числі заяви про відвід судді можуть бути розглянуті по суті після їх подання в належній формі - без використання нецензурної лексики, образливих та лайливих слів чи символів, зокрема, без надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям), а також без використання висловів, спрямованих на надання суб`єктивної характеристики судді, в тому числі і щодо порушень кримінального характеру, відповідальність

за які передбачені Кримінальним кодексом України, а вина за які може бути встановлена лише на підставі відповідного вироку суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня

2024 року, постановлену під головуванням судді Грегуля О. В., у справі за позовом

КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги

з централізованого опалення та постачання гарячої води, повернуто заявнику.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня

2024 року, постановлену під головуванням судді Таран Н. Г., у справі за позовом КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги

з централізованого опалення та постачання гарячої води, повернуто заявнику.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Таран Н. Г., у справі за позовом

КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги

з централізованого опалення та постачання гарячої води, повернуто заявнику.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня

2024 року, постановлену під головуванням судді Таран Н.Г., у цій справі повернуто заявнику.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Деснянського районного суду міста Києва

від 17 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Таран Н. Г.,

у цій справі повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2024 року касаційні скарги

ОСОБА_1 та доповнення до касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року у цій справі повернуто заявнику (провадження № 61-15222ск24).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та доповнення до апеляційної скарги на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року у справі за позовом

КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги

з централізованого опалення та постачання гарячої води повернуто апелянту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та доповнення до апеляційної скарги (вх. № 14920)

на протокольну ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року у цій справі повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2024 року повернуто касаційну скаргу, яку ОСОБА_1 20 листопада 2024 року подав електронною поштою, на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року у цій справі (провадження

№ 61-15370ск24).

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року повернуто заявнику (провадження № 61-16100ск24).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу

(вх. № 1672/0/220-25) ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 04 грудня

2024 року та доповнення до касаційної скарги повернуто заявнику (провадження

№ 61-706ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу

(вх. № 1737/0/220-25) ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 29 листопада 2024 року повернуто заявнику (провадження № 61-706ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу

(вх. № 1853/0/220-25) ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 19 листопада 2024 року повернуто заявнику (провадження № 61-706ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу

(вх. № 1874/0/220-25) ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 29 листопада 2024 року повернуто заявнику (провадження № 61-706ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу

(вх. № 2106/0/220-25) ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 04 грудня 2024 року повернуто заявнику (провадження № 61-706ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу

(вх. № 2141/0/220-25) ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 29 листопада 2024 року повернуто заявнику (провадження № 61-706ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу

(вх. № 2274/0/220-25) ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 19 листопада 2024 року повернуто заявнику (провадження № 61-706ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року касаційну скаргу

(вх. № 2393/0/220-25) ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 19 листопада 2024 року повернуто заявнику (провадження № 61-706ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_1 (вх. № 36027/0/220-24, № 36027/1/220-24, № 37897/0/220-24) на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року щодо оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року; на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року щодо оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року; на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року щодо оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року повернуто заявнику (провадження № 61-1246ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 31 січня 2025 року про повернення касаційних скарг

ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року щодо оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року; на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року щодо оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва

від 14 листопада 2024 року; на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року щодо оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва

від 03 жовтня 2024 року у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води

на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження

№ 61-1396ск25).

11 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся засобами електронного зв`язку

з накладенням кваліфікованого цифрового підпису до Верховного Суду

з касаційною скаргою на ухвалу Верховного Суду від 04 лютого 2025 року.

Касаційна скарга підлягає залишенню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства

є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями

в судовому процесі.

Згідно з пунктами 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі

і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами віднесено до основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу,

їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах,

ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

У процесуальних правовідносинах, намагаючись донести свою думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд

не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова

та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах

з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників. Вказані дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє, і суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19),

від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19 (провадження № 11-632заі19), від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), постанові Верховного Суду від 17 листопада 2022 року у справі № 822/5962/15 (адміністративне провадження № К/9901/26387/20).

Верховний Суд звертає увагу, що учасник справи повинен користуватися процесуальними правами виключно в межах завдань цивільного судочинства, сприяючи суду у здійсненні правосуддя. Якщо такий учасник вчиняє процесуальну дію з іншою метою, зокрема образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, висловити власні негативні емоції на їхні дії та рішення,

він виходить за межі змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе

від цих дій.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 використовує образливі висловлювання,

які є неприпустимими під час написання ділових документів, виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, відображають зневажливе ставлення до судової гілки влади, надає особисту характеристику суддям, оцінку їхній професійній діяльності, що неприпустимо при оформленні касаційної скарги.

Зокрема, ОСОБА_1 використовує в тексті скарги такі висловлювання (оригінальна лексика збережена): «…мені вже набридло пояснювати ТУПОГОЛОВИМ (це я про суддішок Касаційного цивільного суду ВСУ з якими я мав справу), «…усі посилання цих НЕДОУМКІВ (Г. Коломієць і «компашка»…)»,

«…Г. Коломієць і «компашка» підлягають однозначно покаранню…», «…цьому ДУБАРЮ пояснюю…», «…а ці «хамлюги» цього режиму їх НАХАБНО ПОРУШИЛИ…

ух вони і #...!!!», «…це я про суддішкккккккккку Г. Коломієць і «компашка»,

«…які протирічать КУ, я у ці НЕУЧ-ПЛЕБЕЇ цього злочинно-прихованого

ЗЕ-ЦПКУ……УТОРОПАЛИ ПРОПИСАНУ ІСТИНУ, а?», « … а ці створіння, що «ліплять?».

Використання нецензурної лексики, образливих та лайливих слів, символів, світлин аморального характеру зокрема є неприпустимим ані у заявах щодо суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, зокрема

й у касаційній скарзі та додатках до неї, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників. Такі дії є свідченням зловживання наданими правами.

Отже, такі дії заявника зводяться до надання суб`єктивної характеристики, зокрема суддям, їх діям, звинуваченням у протиправних діяннях всупереч встановленій Конституцією України презумпції невинуватості.

Верховний Суд вважає, що звинувачення заявника, зазначені у касаційній скарзі, переходять межі нормальної, допустимої та легітимної критики, є провокативними, недоречними та становлять явну неповагу до суддів та до суду як інституції; виклад касаційної скарги не відповідає критеріям ділової документації,

яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно

зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі

або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже

та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви № 61164/00

та № 18589/02).

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд

з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд визнає подання ОСОБА_1 касаційної скарги в такій редакції виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим касаційну скаргу необхідно залишити без розгляду.

Подібні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 22 січня 2025 року

у справі № 754/7132/24 (провадження № 61-706ск25) та від 06 лютого 2025 року

у справі № 754/15239/24 (провадження № 61-974ск25).

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 04 лютого 2025 року про відмову у відкритті касаційного провадження у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення

та постачання гарячої води залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська