Справа № 185/8134/23
Провадження № 2/185/75/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Рожкової А.О., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/8134/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про виключення даних про батька з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

16.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд виключити відомості про нього, як батька, з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 203 від 25.03.2022.

Позовна заява мотивована тим, що за час шлюбу позивача з відповідачем в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) актовий запис № 203 від 25.03.2023. Зазначає, що сім`єю вони не мешкають з 28.07.2022. Підставою припинення сімейних відносин стала поведінка відповідача, і як наслідок постало питання щодо вагітності та походження дитини. Після народження дитини відповідач не надає будь якої інформації щодо дитини та заперечує батьківство позивача. Так як постало питання щодо утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, він не заперечує щодо сплати аліментів в разі підтвердження кровного споріднення з дитиною. В зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 11.07.2023 Павлоградським міськрайонний судом Дніпропетровської області відкрито загальне позовне провадження по вищевказаній справі та призначено до підготовчого судового засідання.

04.09.2023 від відповідача надійшла письмова заява про визнання позовних вимог та відмову від проведення експертизи ДНК.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову суперечить закону, а саме ст. 51,52 Конституції України, ст. 3,4,121,122,133,152 Сімейного Кодексу, ЗУ "Про охорону дитинства", та порушує права, свободи, інтереси інших осіб, а саме неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як дитина була зачата та народилась в період шлюбу сторін, сторони в своїх клопотаннях, позові не зазначають відомості про біологічного батька дитини, не надають належних та допустимих доказів відсутності кровного споріднення між позивачем та неповнолітнім ОСОБА_3 , суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд

Ухвалою суду від 19.09.2023 задоволено клопотання позивача, призначено у вищевказаній справі молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення експертизи розгляд справи зупинено.

03.11.2023 експертною установою повідомлено про повторний виклик сторін для проведення експертизи у зв`язку з неявкою ОСОБА_4 разом з дитиною.

Ухвалою суду від 22.12.2023 поновлено провадження у даній справі так як ухвала про призначення експертизи повернулась без виконання у зв`язку з неявкою сторін, та призначено підготовче судове.

В підготовчому судовому засіданні 15.04.2024 відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову, роз`яснено позивачу та відповідачу положення ст. 81,82 ЦПК України, та те, що відсутність кровного споріднення з дитиною сторони можуть довести будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, зазначив, що сам хоче дізнатись чи є він біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так як відповідач зазначила, що він не є батько, в подальшому подала до суду заяви про стягнення аліментів з нього як батька дитини, він подав даний позов, відповідач забрала позови про стягнення аліментів, тому він думає, що дитина не його, але хотів би це дізнатись через експертизу ДНК, яку відповідач відмовляється роботи. Якщо дитина його він згоден сплачувати аліменти. Вони з відповідачем військові, під час служби пішли в СЗЧ, жили у батьків відповідача, їх обох забирали працівники правоохоронних органів після СЗЧ, була явка з повинною, це було біля 4 липня 2022 року. Останні інтимні відносини з відповідачем були в останній тиждень червня 2022 року. Інших доказів відсутності кровного споріднення між ним та сином в нього не має, він сам має сумніви щодо наявності чи відсутності кровного споріднення у нього з дитиною, тому і заявляв клопотання про експертизу ДНК.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що позивач не є біологічним батьком дитини, записаний батьком так як на час народження дитини з ним був укладений шлюб, вона позов визнає, проводити експертизу ДНК не бажає, відмовляється так як вважає, що це травмує дитину. Після СЗЧ з 15.06.2022 вона проживала з батьками в м. Павлоград без позивача. Позивача вона не бачила після 15.06.2022, інтимних відносин у них в червні 2022 року не було. Наразі вона заміжня за біологічним батьком дитини ОСОБА_5 . Вона не заявляла його в якості третьої особи, чоловіка який визнає своє батьківство щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як не вважає необхідним це роботи, ОСОБА_5 є військовим, служить. Експертизу ДНК проводити вона відмовляється, інші докази відсутності кровного споріднення між позивачем та сином, окрім наданих письмових доказів та показань свідка її батька, надати не може.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, надали заяву про розгляд справи без їх участі, покладаються на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що він є батьком відповідача, донька після СЗЧ в червні 2022 року жила у них з дружиною в АДРЕСА_1 приблизно місяць в липні 2022 року, позивача чоловіка доньки він в цей час не бачив, він у них не жив. За інтимне життя доньки в червні липні 2022 року йому нічого не відомо. На питання хто батько дитини донька відповідала ОСОБА_7 , на позивача онук не схожий.

У судовому засіданні роз`яснено позивачу та відповідачу положення ст. 81,82 ЦПК України, та те, що відсутність кровного споріднення з дитиною сторони можуть довести будь-якими допустимими доказами (відомості про тривале відрядження, відсутність особи підчас ймовірної дати зачаття, показання свідків, текстові, фото і відеоматеріали, інше), суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копії паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач.

Згідно з копіями паспортів громадянина України НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.05.2022.

Під час шлюбу сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого записані: мати ОСОБА_4 , батько ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 від 25.03.2023.

Відповідно до довідки ОСББ «Лідер,26» від 18.04.2024 ОСОБА_4 з 16.06.2022 фактично мешкала з батьками, без чоловіка за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчать сусіди.

Як вбачається з довідки амбулаторії ЗПСМ № 5 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» Павлоградської міської ради № 67 від 18.11.2022 ОСОБА_4 , 2002 року народження, мала діагноз - вагітність 21 тижнів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.6 ст. 136 СК України до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Відсутність кровного споріднення з дитиною сторони можуть довести будь-якими допустимими доказами (відомості про тривале відрядження, відсутність особи підчас ймовірної дати зачаття, показання свідків, текстові, фото і відеоматеріали, інше), суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

Як вбачається з довідки амбулаторії ЗПСМ № 5 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» Павлоградської міської ради № 67 від 18.11.2022 ОСОБА_4 , 2002 року народження, станом на 18.11.2022 мала діагноз - вагітність 21 тижнів, тобто, ймовірне вікно зачаття дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- з останнього тижня червня по другий тиждень липня 2022 року.

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач зазначив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в шлюбі з відповідачем, останні інтимні відносини з відповідачем у них були в останній тиждень червня 2022 року, що входить в період ймовірного вікна зачаття дитини, він сам не знає, та має сумнів чи є він біологічним батьком дитини.

Відповідач в судовому засіданні заперечила інтимні відносини з позивачем в червні 2022 року, зазначила, що не бачила позивача з 15.06.2022.

Сторони пояснили, та це підтверджується матеріалами справи, що вони обидва були військовослужбовцями та 15.06.2022 пішли в СЗЧ, в подальшому їх пояснення суттєво різняться, так як позивач стверджує, що вони жили разом у батьків відповідача та мали інтимні відносини до останнього тижня червня 2022 року, а відповідач це заперечує, та зазначає, що з 15.06.2022 позивача не бачила, разом вони не жили, інтимних стосунків в червні 2022 року не мали

Свідок ОСОБА_6 батько відповідача, та довідка ОСББ «Лідер,26» від 18.04.2024 підтверджують, що відповідач з 15.06.2022 проживала з батьками без чоловіка, проте такі докази жодним чином не спростовують, чи підтверджують можливість мати інтимні відносини між позивачем та відповідачем в період з кінця червня по середину липня 2022 року.

Сторонам судом неодноразово роз`яснено ст. 81,82 ЦПК України, та те, що відсутність кровного споріднення з дитиною сторони можуть довести будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

Проте, враховуючі ймовірне вікно зачаття дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з останнього тижня червня по другий тиждень липня 2022 року, різницю в поясненнях сторін, які мають суперечності, позивач зазначає, що інтимні стосунки з відповідачем були в останній тиждень червня 2022 року, а відповідач заперечує інтимні стосунки в червні 2022 року, свідку обставини інтимного життя доньки не відомі, від допиту інших свідків відповідач відмовилась, будь яких інших доказів відсутності кровного споріднення між позивачем та сином сторонами суду не надано.

Ухвалою суду за клопотанням позивача була призначена молекулярно-генетична експертиза, на вирішення якої було поставлено питання чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, 03.11.2023 експертною установою повідомлено про повторний виклик сторін для проведення експертизи у зв`язку з неявкою ОСОБА_4 разом з дитиною, та ухвалою суду від 22.12.2023 поновлено провадження у даній справі так як ухвала про призначення експертизи повернулась без виконання у зв`язку з неявкою сторін.

В судовому засіданні встановлено, що позивач наполягав на проведенні експертизи, а ухиляється та відмовляється від її проведення саме відповідач.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, так як відповідач визнаючи позов та наполягаючи на тому, що позивач не є біологічним батьком дитини, мала б бути заінтересована в проведення призначеної експертизи для підтвердження належними доказами її позиції, а саме відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною. Проте вона ухиляється та категорично відмовляється від проведення експертизи ДНК, та враховуючі яке значення для відповідача має ця експертиза, суд приходить до висновку, що позивач може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на підставі ст. 109 ЦПК України відмовляє у визнанні факту відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною, на якому наполягає відповідач.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ст. 77 ЦПК України).

Як визначено ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи ( ст. 79 ЦПК України).

Як передбачено ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні не встановлено, та сторонами не надано жодних доказів про відсутність кровного зв`язку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, судом в судовому засіданні встановлені ґрунтовні суперечності щодо наявності інтимних відносин між сторонами в період ймовірного вікна зачаття дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- з останнього тижня червня по другий тиждень липня 2022 року, які не спростовані належними та допустимими доказами сторонами.

Першочерговим для суду є найкращий захист інтересів та прав дитини, а саме права дитини на батька, а не бажань та сумнівів сторін по справі. При відсутності належних та допустимих доказів відсутності кровного споріднення між особою та дитиною, відсутності іншої особи, яка визнає своє батьківство щодо дитини, суд констатує порушення прав дитини на сім`ю, а саме на батька. Посилання відповідача на те, що позивач не є біологічним батьком дитини з її слів, та достатності її визнання позову, саме по собі, не може бути підставою для виключення запису про позивача, як батька, з актового запису про народження дитини, так як жодних доказів відсутності кровного споріднення сторони не надали, не доказали належними та допустимими доказами обставини того, що на час зачаття дитини близьких стосунків не мали, навпаки в судовому засіданні встановлені обґрунтовані суперечності з цього питання.

Відповідач всіляко ухиляється та відмовляється від проходження судово-генетичної експертизи, тому суд відповідно не може встановити відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Чинним законодавством, а саме ст. 51,52 Конституції України, ст. 3,4,121,122,133,152 Сімейного Кодексу, ЗУ "Про охорону дитинства", захищені права, свободи, інтереси неповнолітніх дітей, а саме право дітей на сім`ю, батьків (маму й тата), належне виховання та утримання.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Хоча у Конвенції відсутнє визначення та критерії принципу «найкращих інтересів дитини», адже кожна справа індивідуальна і при її розгляді всі обставини мають досліджуватися у сукупності та у відповідному контексті, ЄСПЛ (рішення у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, п. 76, 11 липня 2017 року) вказав, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно неблагонадійна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є неблагонадійним (див. рішення справу «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, 16 липня 2015 року).

З таких підстав, з урахуванням найкращих інтересів дитини, а саме захищаючи право дитини на сім`ю, батьків (маму й тата), належне виховання та утримання, із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонипропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81,89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про виключення даних про батька з актового запису про народження дитини відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко