Ухвала

17 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 1527/2-86/11

провадження № 61-1294ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу адвоката Дроздової Аліни Сергіївни як представника ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: Перша одеська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про визнання недійсними розпоряджень і свідоцтва про право власності, визнання права спільної часткової власності та права власності на 1/2 частину будинку, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Суворовської районної адміністрації, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання недійсними постанови, розпорядження, свідоцтва про право власності та технічного паспорта, визнання права власності на будинок,

ВСТАНОВИВ:

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 26 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 залишив без задоволення. Позов ОСОБА_3 залишив без задоволення.

Одеський апеляційний суд постановою від 14 грудня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнив частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 . В решті позову відмовив. Позов ОСОБА_3 задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 (81/100 частин) на АДРЕСА_3 . В решті позову відмовив.

24 січня 2025 року адвокат Дроздова А. С. як представник ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Адвокат Дроздова А. С. як представник ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року, яке мотивовано тим, що копію оскаржуваного судового рішення вона отримала 05 березня 2024 року, що підтверджується штампом на конверті апеляційного суду. З касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року звернулася 19 березня 2024 року, тобто строк на оскарження нею не порушено, проте ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху. Також, представник заявника зазначає, що воєнний стан в Україні зробив неможливим дії з своєчасного отримання необхідних документів. Ураховуючи наведене, представник заявника вважає, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Відповідно до частин другої, третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як видно з постанови Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року з апеляційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2019 року зверталася ОСОБА_1. та в судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - Дроздова А. С. просили апеляційну скаргу задовольнити.

Повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року складено 23 січня 2024 року, отже останнім днем на її касаційне оскарження було 22 лютого 2024 року.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Проте представником заявника не надано жодних доказів, які підтверджують дату отримання копії судового рішення05 березня 2024 року.

Надана копія супровідного листа Одеського апеляційного суду № 22-ц/813/251/23 не є належним та допустимим доказом, що підтверджує дату отримання оскаржуваної постанови апеляційного суду від 14 грудня 2023 року, оскільки в ньому не зазначено дати направлення та вручення копії судового рішення.

Також встановлено, що вперше з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - адвокат Дроздова А. С. звернулася 25 березня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Як видно з матеріалів касаційного провадження № 61-4555ск24, ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дроздової А. С. залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання цієї ухвали, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; для надання документу, який підтверджує статус адвоката Дроздової А. С. для представництва інтересів ОСОБА_3 ; для зазначення відомостей про наявність у адвоката Дроздової А. С. електронного кабінету; для уточнення підстав касаційного оскарження; для подачі до Верховного Суду виправленої касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України; для надання копій виправленої касаційної скарги іншим учасникам справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

26 квітня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Дроздової А. С. про часткове усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; зазначено про наявність електронного кабінету в адвоката Дроздової А. С.; повідомлено, що адвокат Дроздова А. С. представляє інтереси лише ОСОБА_1 і касаційну скаргу подає лише в її інтересах. Разом із цим, виправленої касаційної скарги із зазначенням підстави, на якій подається касаційна скарга, з її належним обґрунтуванням, представником ОСОБА_1 - адвокатом Дроздовою А. С. не усунуто.

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2024 року продовжено представнику ОСОБА_1 - адвокату Дроздової А. С. встановлений судом встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 04 квітня 2024 року,і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали представник ОСОБА_1 - адвокат Дроздова А. С. надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року, датовану 07 червня 2024 року, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та поштові конверти про повернення касаційної скарги за відсутністю адресатів.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дроздової А. С. на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку із тим, що заявником не виконано вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення в касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судового рішення.

Вдруге з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду адвокат Дроздова А. С. як представник ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду 24 січня 2025 року.

Представник заявника не наводить жодних доводів щодо обставин, які об`єктивно перешкоджали їй виконати вимоги ухвал Верховного Суду від 04 квітня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху та від 08 травня 2024 року про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги (касаційне провадження № 61-4555ск24) та привести касаційну скаргу у відповідність до вимог чинного законодавства при первинному зверненні до суду касаційної інстанції.

Невиконання вимог ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги, що стало підставою для повернення касаційної скарги, не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження.

Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження, оскільки заявник має довести обставини, які перешкоджали йому виконати вимоги ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги при первісному та повторному зверненні до суду касаційної інстанції.

Крім цього, посилання представника заявника на те, що в країні введено воєнний стан, Верховний Суд вважає не обґрунтованими.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжено й триває досі.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, провадження № 11-107заі22.

Ураховуючи викладене, наведені представником заявника причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки зазначені обставини не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення заявника чи пов`язаними із перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху та роз`яснити заявнику про необхідність надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести інші обґрунтовані підстави для його поновлення, а також надати докази, що підтверджують отримання копії оскаржуваного судового рішення саме 05 березня 2024 року.

На підтвердження наведених обставин заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути копія супровідного листа з датою направлення оскаржуваного судового рішення, копія поштового конверту з трек-номером, довідка із суду, копії матеріалів справи тощо.

Крім цього, як на підставу скасування судового рішення представник заявника в касаційній скарзі вказує пункти 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України - суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду, у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, посилання у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (суд не дослідив зібрані у справі докази) має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на пункт 1, 2 або 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Посилання адвоката Дроздової А. С. як представника ОСОБА_1 у касаційній скарзі на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України за відсутності обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1, 2 або 3 частини другої статті 389 цього Кодексу не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Верховний Суд роз`яснює заявнику, що коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки за приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення заявником підстав касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для розгляду касаційної скарги.

Виконання наведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

Ураховуючи наведене, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, яка має відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, та в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року за клопотанням адвоката Дроздової Аліни Сергіївни як представника ОСОБА_1 неповажними.

Касаційну скаргу адвоката Дроздової Аліни Сергіївни як представника ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев