Провадження № 2/712/1161/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2025 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Чумак Д.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування поданого позову посилається на наступне: ОСОБА_2 з липня 1998 року по травень 2023 року фактично постійно проживав разом однією сім`єю із ОСОБА_1 як чоловік та дружина, хоча у зареєстрованому шлюбі вони перебували у періоди часу з 02.07.1998 по 13.02.2018 та з 04.10.2018 по 16.05.2023. Тобто сторони протягом вказаного періоду двічі офіційно реєстрували та розривали між собою шлюб, як через органи РАЦСУ, так і у судовому порядку. У період часу з 13.02.2018 по 04.10.2018 дані особи продовжували постійно проживати разом як чоловік та дружина, перебуваючи фактично у цивільному шлюбі. 16.05.2023 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб між сторонами розірвано.
03.02.2016 року у період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у офіційному шлюбі, за їх спільні сумісні кошти у розмірі 7 тисяч доларів США було придбано автомобіль - Volkswagen Transporter, тип фургон малотонажний, 1999 року випуску, синього кольору, який за їх спільною домовленістю був зареєстрований на чоловіка ОСОБА_2 .
З 16.05.2023 року будь-які сімейні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було припинено, а придбаний за спільні кошти подружжя автомобіль Volkswagen Transporter продовжував залишатися у власності та фактичному користуванні за ОСОБА_2 , який не виявляв наміру здійснити його розподіл та не пропонував ОСОБА_1 сплатити кошти в рахунок компенсації її права власності на частину у даному ТЗ у позасудовому порядку.
Зазначив, що ОСОБА_1 має право власності на частку придбаного у період шлюбу автомобіля Volkswagen Transporter, тип фургон малотонажний, 1999 року випуску, синього кольору, та бажає отримати за свою частку грошову компенсацію.
08.11.2024 на адресу проживання відповідача було направлено через відділення Укрпошти рекомендованого листа з описом, в якому позивачка погодилася на отримання грошової компенсації за автомобіль, просила прибути до експерта ОСОБА_3 14.11.2024 року для проведення відповідного огляду автомобіля та подальшого визначення ринкової вартості спільного КТЗ. Однак відповідач не з`явився до судового експерта, не надав на огляд автомобіль. Тому було замовлено дослідження середньої ринкової ціни даного КТЗ. 15.11.2024 судовим експертом Березовським А.А. було складено висновок експерта № 136, відповідно до якого середня ринкова ціна фургона малотоннажного Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, двигуном об`ємом 1896 см.куб. на дату дослідження складала 189845 грн.
Оскільки майно було придбане сторонами у період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивачка має намір поділити вищезазначений неподільний КТЗ шляхом стягнення грошової компенсації за її частку, що буде передана у власність відповідача за рішенням суду, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.01.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем у передбачений законодавством термін відзиву до суду не скеровано.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне.
Судом встановлено, що 02.07.1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який в подальшому був розірваний на підставі Актового запису про розірвання шлюбу № 15 від 13.02.2018 року.
04.10.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.05.2023 року шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Позивач стверджувала, що під час шлюбу вони разом з відповідачем придбали автомобіль Volkswagen Transporter, тип фургон малотонажний, 1999 року випуску, синього кольору, який був зареєстрований на ім`я відповідача.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 10.10.2024 року, власником транспортного засобу Volkswagen Transporter, тип фургон малотонажний, 1999 року випуску, з 03.02.2016 року є ОСОБА_2 .

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до вимог ч.3ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, - є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

08.11.2024 року на адресу відповідача ОСОБА_2 позивачем направлено досудове повідомлення, у якому, зокрема, ОСОБА_2 повідомлено про необхідність явки до судового експерта Березовського А.А. та надання транспортного засобуVolkswagen Transporter, тип фургон малотонажний, 1999 року випуску для дослідження та подальшого визначення його ринкової вартості.

Як зазначено у позовній заяві, відповідач до експерта не з`явився, автомобіль для дослідження не надав.

Відповідно до Висновку експерта (експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню середньої ринкової ціни транспортного засобу) № 136 від 15.11.2024 року встановлено, що середня ринкова ціна фургона малотоннажного Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, двигуном об`ємом 1896 см.куб., на дату дослідження 15.11.2024 року складає 189845,00 грн.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.ст. 77, 78 ЦПК України ), і це є її процесуальним обов`язком (ст.ст. 12, 81 ЦПК України ).

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони вперше з 02.07.1998 року по 13.02.2018 року, а потім з 04.10.2018 року по 16.05.2023 року перебували в зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу в 2016 році придбали спірний автомобіль.

Даний автомобіль відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а враховуючи те, що автомобіль є неподільною річчю і позивачка просить стягнути на свою користь компенсацію вартості частини автомобіля, тому суд здійснює поділ спільного майна подружжя, визнавши за відповідачем право приватної власності на вказаний автомобіль та стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 частини вартості автомобіля.

У супереч вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за свої особисті кошти суду не надано, крім того, відповідачем в ході розгляду справи не спростовано оцінку вартості автомобіля, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості автомобіля суду з боку відповідача надано не було. Тобто, інша вартість, відмінна від вартості, яка зазначена у висновку експерта, відповідачем не вказана.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в частині сплати позивачу грошової компенсації частки вартості спірного автомобіля.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на надання правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачки під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснював адвокат Руднічук Дмитро Володимирович.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом надано Договір про надання правової допомоги № 67/а/2024 від 12.04.2024, укладений між адвокатом Руднічук Дмитром Володимировичем та ОСОБА_1 , Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 67/а/2024 від 12.04.2024, кошторис витрат № 1 від 12.04.2024 року, рахунок № 1 від 12.04.2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 1, відповідно до якої позивачем ОСОБА_1 оплачено адвокату Руднічуку Д.В. 25000 грн. за надані юридичні послуги.

Беручи до уваги зазначене вище, а також прийняте у цій справі рішення, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за надання правової допомоги. Разом з тим, розмір витрат, на думку суду, є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Тому, враховуючи складність справи, беручи до уваги, що розгляд справи проводився в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, в зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню в цій частині вимог, а саме 3000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позову сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., заявлені позовні вимоги задоволені судом частково, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 993,18 грн. (82 % від суми задоволених позовних вимог).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 259, 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 72 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16, ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки Volkswagen Transporter, тип фургон малотоннажний, 1999 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) вартість 1/2 частини автомобіля Volkswagen Transporter, тип фургон малотоннажний, 1999 року випуску в сумі 94922,50 грн.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль Volkswagen Transporter, тип фургон малотоннажний, 1999 року випуску.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen Transporter, тип фургон малотоннажний, 1999 року випуску, який належав на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 993,18 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., а всього 3993,18 грн. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три гривні 18 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 14.02.2025 року.

Головуючий: Т.Є. Троян

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .