ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23298/24

Провадження № 22-ц/820/256/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

розглянув у порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №686/23298/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2024 року, у складі судді Карплюка О.І., у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (скорочена назва АТ «А-Банк») звернулось до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 31470,18грн, а саме: заборгованість по кредиту - 22577,21 грн, заборгованість по відсоткам - 8892,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач АТ «А-Банк» зазначив, що 01.09.2022 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Відповідачкою підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту, на підставі якої відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку як засіб доступу до рахунку. Вказані документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту. Відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі відповідно до умов договору. Відповідачка не внесла своєчасно кошти на погашення заборгованості за кредитом, а тому станом на 10.08.2024 виникла заборгованість у розмірі 31470,18 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 22577,21 грн та заборгованості по відсоткам у сумі 8892,97 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент -Банк» заборгованість за кредитом у сумі 22577 грн 21 коп. та судовий збір у сумі 2173 грн 72 коп.

Суд виходив з того, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню неповернутий кредит. Відмовивши у стягненні заборгованості по відсоткам суд зазначив, що в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку процентна ставка не зазначена. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучені до позову витяг з тарифів та витяг з умов та правил надання банківських послуг в А-Банку розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банку, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості по відсоткам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно послався на відсутність підпису позичальника в умовах і правилах надання банківських послуг та тарифах. Відповідачка в анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердила під підпис факт ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому знайомитись зі змінами до них, викладених на сайті банку. Боржник користувалася кредитом, отже ознайомилася з умовами і правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Оскільки суд дійшов висновку про те, що позичальником не підписані тарифи та умови і правила, тому стягненню підлягали проценти на підставі статті 1048 ЦК України. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи наявні тарифи із сайту Банку, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та заява щодо встановлення кредитного ліміту, в якій чітко зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка та інші умови кредиту. Заява підписана боржником за допомогою електронного підпису. Суд не звернув увагу на те, що на підтвердження правильності розрахунку надано виписку з банківського рахунку.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 17 грудня 2024 року поновлено Акціонерному товариству «Акцент-Банк» строк на апеляційне оскарження на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2024 року, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду усправах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції оскаржується АТ «Акцент-Банк» в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, тому на підставі ч.1 ст.367 ЦПК України рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.11.2024 року в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в апеляційному порядку не переглядається.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що 01 вересня 2022 року ОСОБА_1 підписала анкету- заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та підтвердила, що дана анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням https://a-bank.com.ua,між нею та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві від 01.09.2022 ОСОБА_1 засвідчила, що генерація ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій та погодила, що УЕП є аналогом власноручного підпису.

Згідно із заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 01.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до А-Банку із заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та просила відкрити їй поточний рахунок на таких умовах: мета отримання кредиту - на споживчі цілі; пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць; строк кредитування - 240 місяців. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% на місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості. Дану заяву підписано ОСОБА_1 простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 01.09.2022 14:23:43 за номером телефону НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 відкрито рахунок та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до квітня 2028 року; № НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2031 року; № НОМЕР_4 , строком дії до грудня 2031 року, що підтверджується довідкою за картками, виданою АТ «Акцент -Банк».

Відповідно до довідки за лімітами ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт 01.09.2022 у розмірі 0,00 грн, 08.04.2023 збільшено кредитний ліміт до 23000 грн, а 20.07.2023 зменшено його до 22600 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 01.09.2022 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по кредиту становить 31470,18 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту складає 22577,21 грн, заборгованість за процентами становить 8892,97 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною 3, 4 статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості по відсотках, оскільки банк не довів, що надані ним умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору і що саме ці умови відповідачка мала на увазі, підписуючи анкету - заяву та відповідно взяла на себе зобов`язання зі сплати відсотків в обумовленому позивачем розмірі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

01.09.2022 ОСОБА_1 за допомогою простого електронного підпису шляхом підтвердження дзвінка з номера телефону НОМЕР_5 підписала заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/ рахунком, в якій сторонами узгоджено розмір, строк кредиту та відсотки за користування кредитом.

Як вбачається із заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 3,4% на місяць (40,8% річних).

Між сторонами погоджено номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор, а саме його зазначено особисто відповідачем в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банк, яку підписала відповідачка.

Суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні відсотків за кредитом, послався на те, що в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку не зазначена процентна ставка. Проте, поза увагою суду залишилося те, що хоча підписана ОСОБА_1 анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, але в заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком сторонами погодженосплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 3,4% на місяць (40,8% річних).

Витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті:https://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та тарифи по картці «Зелена», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та ОСОБА_1 .

Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що надані банком умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою договору, оскільки нею не підписані. Однак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що між сторонами не були погоджені умови договору щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На обґрунтування суми заборгованості по кредиту банк надав банківську виписку з рахунку ОСОБА_1 за період 01.09.2022 по 10.08.2024 та розрахунок заборгованості за кредитним договором від 01.09.2022.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Пунктом 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 (далі Положення) визначено, що банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як клієнтські рахунки та виписки з них. Відповідно до пункту62 Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16, від 07 грудня 2022 року у справі №298/825/15.

При цьому колегія суддів зазначає, що наявна в матеріалах справи банківська виписка за картковим рахунком ОСОБА_1 є належним доказом заборгованості за кредитним договором, укладеним між нею та АТ «Акцент- Банк».

Відповідачкою ОСОБА_1 правильність розрахунку заборгованості по кредиту наданого банком не спростовано та не надано іншого розрахунку на спростування нарахованої банком суми заборгованості по кредитному договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів слід скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 376 ЦПК України однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для нарахування та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» суми заборгованості по відсоткам, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог цій частині слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення відсотків за користування кредитом.

Судові витрати

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представником позивача АТ «А-Банк» сплачено судовий збір на загальну суму в розмірі 7570 грн, а саме: за подачу позовної заяви - 3028,00 грн, за подання апеляційної скарги - 4542грн, що підтверджується платіжними дорученнями №575 від 10.08.2024, № від 04.12.2024.

За таких обставин, з відповідачки на користь АТ «А-Банк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 7570 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2024 року скасувати в частині відмови у стягненні процентів та стягненні судового збору та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (м.Дніпро, вул. Батумська, 11, 49074, ) заборгованість за відсотками за кредитним договором від 01.09.2022 року у сумі 8892,97 грн (вісім тисяч вісімсот дев`яносто дві гривні 97 копійок) та судовий збір у сумі 7570 грн .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2025 року.

Судді : Т.В. Спірідонова

Р.С.Гринчук

А.М.Костенко