ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2604/24 Провадження 2/636/316/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю:

представника позивача Завгородньої Л.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання Селевко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району ради Харківської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_2 та стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина проживає разом з бабусею ОСОБА_3 , мати участі у вихованні, навчанні та утриманні дитини не приймає, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї доньки, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Ухвалою від 19.04.2024 року справа прийнята до розгляду та призначене підготовче засідання.

Ухвалою від 06.06.2024 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду.

Представник орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області Завгородня Л.В. в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_4 , зазначивши, що вона вимушена була працювати в м. Харкові, оскільки в селищі не було роботи, з її матір`ю ОСОБА_3 домовились, що вона буде опікуватися дітьми, на вихідних днях приїжджала, віддавала кошти на утримання дітей, під час окупації дочка ОСОБА_4 проживала разом з нею, вона готувала їжу на вулиці, турбувалася про неї, вказує, що не втратила інтересу до дочки, вона цікавиться її життям та бажає в подальшому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. В неї напружені стосунки тривалий час з бабусею ОСОБА_4 - її матер`ю ОСОБА_3 , яка впливає на свідомість дитини та налаштовує проти неї.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, приходить до наступного.

Відповідач ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області 13 квітня 2009 року (а.с.28).

Згідно актів обстеження житлових умов та умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_2 у бабусі, умови задовільні (а.с.9).

Дитина ОСОБА_2 , здорова, що підтверджує висновок про стан, здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 20.02.2024, виданий КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с.30).

Характеризується дитина за місцем навчання у Чкаловському ліцею Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області позитивно (а.с. 31).

Неповнолітня ОСОБА_2 тимчасово влаштована до сім`ї бабусі ОСОБА_3 , на підставі наказу від 08 квітня 2024 року № 87/1, виданого виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с.85).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та / або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

В оцінці обставин справи суд має виходити з того, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У постанові від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23) за таких самих правовідносин Верховний Суд застосував системний аналіз норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та враховуючи, що позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, виснував, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на те, що відповідачка не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться дитиною, тобто взагалі не виконує батьківські обов`язки, що є достатньою підставою для позбавлення матері батьківських прав та відповідатиме інтересам дитини.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних, достатніх і допустимих доказів свідомого невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків без поважних на це причин, не встановлено винної поведінки останньої щодо ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, позивач не довів, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які можливо склалися навколо неї, довготривалим конфліктом з матір`ю ОСОБА_3 , враховуючи пояснення свідків, а також не довів наявність інших підстав передбачених пунктами 2 6 частини першої статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд оцінює висновок виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 02.04.2024 про доцільність позбавлення ОСОБА_1 стосовно її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 батьківських прав, як такий що не доводить умисного систематичного невиконання нею батьківських обов`язків.

Наполягаючи на позбавленні відповідачки батьківських прав позивач не вказав, у чому ж полягає доцільність і необхідність такого рішення для дитини, яким чином позбавлення батьківських прав відповідачки сприятиме захисту інтересів дитини.

Враховуючи, що позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне (свідоме) ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, приймаючи до уваги те, що відповідачка заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, а також те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою та крайнім заходом впливу на батьків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Однак, суд враховує ненадання ОСОБА_1 у добровільному порядку достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_4 , приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з неї на користь особи, де вона тимчасово мешкає бабусі ОСОБА_3 аліментів на дитину до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, що, на думку суду, буде справедливим розміром аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 17.04.2024, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність зміни ставлення до виховання доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , покласти на орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, адреса місцезнаходження: Харківська область, Чугуївський район, селище Пролісне, вул. Свободи, буд.1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: С.А. Оболєнська