КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/2238/18 Головуючий у І інстанції Гребенюк В.В.
Провадження №22-ц/824/3103/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Головного управління Державної податкової служби у Львівській області - Дорош Анжели Богданівни на рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року у справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної особи,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ГУ ДПС у Львівській області звернулося до суду з заявою та просило зобов`язати АТ «УкрСиббанк» надати заявнику інформацію про наявність та рух коштів на рахунках ТзОВ «Юм логістика медіа груп» за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року із зазначенням контрагентів, дату відкриття рахунку, дату зупинення операцій по рахунку, дату відновлення операцій по рахунку, дату закриття рахунку, тощо (якщо вказане мало, місце).

Заява обґрунтована тим, що з метою проведення планової перевірки, було здійснено вихід на податкову адресу ТзОВ «Юм логістика медіа груп»: м. Львів, вул. Стрийська, 6/1, однак за даною адресою не встановлено суб`єкта господарювання та його посадових осіб.

У зв`язку з метою збору інформації щодо здійснення посадовими особами платника податків дій, спрямованих на приховування фактично здійснених операцій, недопущення втрат до бюджету, недопущення необґрунтованих донарахувань та посилення контролю за повнотою, своєчасністю надходжень до бюджету податків та зборів, запобіганню проведення безтоварних операцій виникла необхідність у одержанні від АТ «УкрСиббанк» м. Львів інформації про наявність та рух коштів на рахунках ТзОВ «Юм логістика медіа груп», а отримання інформації в інший спосіб ніж за судовим рішенням їх отримати не можливо, оскільки вказана інформація містить банківську таємницю.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року у задоволенні Головного управління ДФС у Львівській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної особи, відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Львівській області просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує про те, що оскільки контролюючий орган вчинив визначені законом дії для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, проведення цієї перевірки було неможливими з незалежних від контролюючого органу причин, зокрема, відсутності платника податків за місцем своєї реєстрації, у ГУ ДПС у Львівській області виникла необхідність в зверненні з заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.

Управлінням аудиту на адресу ОУ Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області скеровано запит на встановлення місцезнаходження ТзОВ «Юм логістика медіа груп» від 15 травня 2017 року №3519/7/13-01-14-06-15.

На вказаний запит отримано відповідь ОУ Галицької ОДПІ від 04 серпня 2017 року №2241/21-06, згідно якою ТЗОВ «Юм логістика медіа груп» за податковою адресою ТзОВ «Юм логістика медіа груп» ( ) м. Львів, вул. Стрийська,6/1 не знаходиться.

У своєму рішенні суд першої інстанції даним доказам оцінки не надав, не встановлював обставин (фактів), якими обґрунтовані вимоги заяви, не встановлював змісту спірних правовідносин, не відхилив доказів податкового органу та не навів мотивів їх відхилення, не надав вмотивованої оцінки кожному аргументу ГУ ДФС у Львівській області і не встановив чи були порушені права, інтереси податкового органу, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Учасники справи своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року клопотання представника Головного управління Державної податкової служби у Львівській області - Дорош Анжели Богданівни про участь в судовому засіданні, яке відбудеться 12 лютого 2025 року о 12 год. 40 хв. в режимі відео конференції у справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної особи - задоволено.

В судовому засіданні представник Головного управління Державної податкової служби у Львівській області - Дорош А.Б. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Судове повідомлення, надіслане на поштову адресу ТзОВ «Юм логістика медіа груп», направлено поштовим відділенням на адресу суду з довідкою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується трекінгом поштового відправлення з сайту АТ Укрпошта, з кодовим індентифікатором 291, (кодовий ідентифікатор відповідає кодовому ідентифікатору на конверті, адресованому ТзОВ «Юм логістика медіа груп», що підтверджується даними з АСЕД «Апеляція»), а тому відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресатові.

Судове повідомлення, надіслане на поштову адресу АТ «УкрСиббанк» отримано останніми, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної особи, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано жодного підтвердження про неможливість вчинення ним передбачених законодавством дій щодо отримання від банку інформації, яка містить банківську таємницю, а тому немає достатньо підстав, за наявності яких існує необхідність розкриття інформації, що містить банківську таємницю.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Юм логістика медіа груп» перебуває на обліку платників податків у Галицькій об`єднаній державній податковій інспекції Гу ДФС у Львівській області.

На підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Львівській області від 28.04.2017 № 1566 виписано направлення від 12.05.2017 №2932, 2933, 2934, 2935, 2936 щодо проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Юм логістика медіа груп».

З метою вручення направлень на проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Юм логістика медіа груп» від 12 травня 2017 року, виписаних на підставі наказу ГУ ДФС у Львівській області від 12 травня 2017 року №1566, головними державними ревізорами - інспекторами відділу перевірок з окремих питань управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області Кураш Б.Є., Періг І.І. 12 травня 2017 року, 13 травня 2017 року, 15 травня 2017 року було здійснено вихід за податковою адресою ТзОВ «Юм логістика медіа груп» м. Львів, вул. Стрийська,6/1 та встановлено, що ТзОВ «Юм логістика медіа груп» та його посадові особи відсутні за вказаною адресою, про що складено акти від 12 травня 2017 року №150/13-01-14-06/38944009, від 13 травня 2017 року №150/13-01-14-06/38944009, від 15 травня 2017 року №159/13-01-14-06/38944009.

Управлінням аудиту на адресу ОУ Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області скеровано запит на встановлення місцезнаходження ТзОВ «Юм логістика медіа груп» від 15 травня 2017 року №3519/7/13-01-14-06-15.

На вказаний запит отримано відповідь ОУ Галицької ОДПІ від 04 серпня 2017 року №2241/21-06, згідно якою ТЗОВ «Юм логістика медіа груп» за податковою адресою ТзОВ «Юм логістика медіа груп» м. Львів, вул. Стрийська,6/1 не знаходиться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського нагляду, становить банківську таємницю.

Згідно з ч. 3 ст. 61 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до ст. 47 цього Закону.

Ст. 62 вказаного Закону передбачаються випадки розкриття банком інформації щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками. Зокрема, така інформація розкривається банком центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику або за рішенням суду.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.

Саме по собі неподання в установлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8Податкового кодексу України (далі - ПК України). В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №761/43384/16-ц.

Згідно з підпунктом 20.1.5 пункту 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України "Про банки і банківську діяльність" та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

У ст. 75 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За змістом ст. 348 ЦПК України у заяві про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або зазначенням прав та інтересів, які порушено.

Згідно з ч. 2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з істотних умов договору банківського рахунка є гарантування банком збереження банківської таємниці.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 646/3518/19 (провадження № 61-196св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 761/21850/19 (провадження № 61-8131св21) та від 08 грудня 2021 року у справі № 686/4972/21 (провадження № 61-10767св21), від 23 березня 2023 року у справі № 752/18896/21 (провадження № 61-1578св23).

Відповідно до ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України). У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви.

Пунктом 42.2 ст.42 ПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю) передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4. цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до абзацу 6 пункту 42.4 ст. 42 ПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю) у разі, якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Судом першої інстанції встановлено і не спростовано матеріалами справи, що заявник - ГУ ДПС у Львівській області не може вчинити передбачені законом дії щодо отримання від банку інформації, що містить банківську таємницю.

При цьому, колегія суддів враховує, що перевірка хоч і була призначена відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області від 28 квітня 2017 року, проте беззаперечних доказів того, щоТзОВ «Юм логістика медіа груп» вибули із податкової адреси заявником не надано.

Зі змісту наданих заявником актів 12 травня 2017 року №150/13-01-14-06/38944009, від 13 травня 2017 року №150/13-01-14-06/38944009, від 15 травня 2017 року №159/13-01-14-06/38944009 про неможливість вручення направлення про проведення перевірки у зв`язку з відсутністю ТзОВ «Юм логістика медіа груп» за адресою посадових осіб підприємства,слідує лише про вихід фахівців ГУ ДПС у Львівській області за податковою адресою ТзОВ «Юм логістика медіа груп».

Однак, вказані акти не свідчать про те, що ТзОВ «Юм логістика медіа груп» вибули з даної адреси.

При цьому апеляційний суд враховує, що підставою для задоволення заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, мають бути обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами (зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо).

Враховуючи вказані норми матеріального права та встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, колегія суддів вважає, що заявник не надав суду доказів вжиття всіх передбачених ПК України заходів для вручення/направлення документів, необхідних для проведення перевірки.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2023 року у справі № 758/6507/18 (провадження № 61-10185 св 22).

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ГУ ДПС у Запорізькій області про розкриття банківської таємниці.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Апеляційний враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Державної податкової служби у Львівській області - Дорош Анжели Богданівни залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар