РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року

м. Рівне

Справа № 568/2044/24

Провадження № 22-ц/4815/295/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Хлуд І.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

АТ КБ "Приватбанк",

третя особа, що не заявляє

самостійних вимог на предмет спору

на стороні позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2024 року (постановлену у складі судді Делалової О.М.) про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в :

11 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвала мотивована тим, що 26.11.2024 року до Радивилівського районного суду Рівненської області із позовною заявою звернулася ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , АТ КБ "Приватбанк", третя особа: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору від 29.07.2008 року недійсним. Оскільки і ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 звернулися, як позивачі, до Радивилівського районного суду Рівненської області із позовами про визнання кредитного договору недійсним з посиланням на одні і ті ж самі підстави в обґрунтування позовів, внаслідок чого у провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області перебувають в даний час дві справи зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, вказане має наслідком відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, 24.12.2024 року ОСОБА_1 оскаржив її у апеляційному порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа № 568/1926/24 за позовом ОСОБА_2 та справа № 568/2044/24 за його позовом не є спорами між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

З огляду на викладені вище факти, суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови у відкритті провадження, так як підстави позову у справі № 568/1926/24 та справі № 568/2044/24 не є тотожними.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до Радивилівського районного суду Рівненської області для продовження розгляду.

10 січня 2025 року АТ КБ "ПриватБанк" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність оскаржуваної ухвали.

Вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 умисно зловживають своїм процесуальними правами.

Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Ініціювавши позов про визнання недійсним кредитного договору, фактично позивач як позичальник та відповідач -1 застосували принцип недобросовісної поведінки, що є неприпустимим.

Просить про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним.

11 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у справах № 568/1926/24 та № 568/2044/244 сторони не тотожні, а саме відмінна сторона позивача.

Окрім того, саме ОСОБА_1 є стороною оспорюваного кредитного договору та обгрунтовує підстави позову порушенням своїх споживчих прав.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України та забезпечується безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Як вказує Європейський суд з прав людини у п. 1 ст. 6 Конвенції закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Ураховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскілки судом першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, порушено норми процесуального права, постановлена ним ухвала від 16 грудня 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 19, 379, 381-384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2024 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.