Справа № 296/4047/21
Провадження 2/279/12/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Коваленко В.П.

секретаря Зубкової І.М.

за участю :

представника позивача ОСОБА_1 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коростенського міськрайонного суду Житомирської області цивільну справу №296(4047)21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Рогальська Раїса Іванівна , про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Паруль Юлію Олегівну звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_3 , треті особи : ОСОБА_4 , приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Рогальська Раїса Іванівна, в якому просить визнати недійсним заповіт, який 26 квітня 2006 року посвідчено та зареєстровано за №1595 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Раїсою Іванівною від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію, а також стягнути судові витрати з відповідача.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.2000 ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_6 в спадок 2/3 ідеальних частин, житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_6 в спадок 1/3 частину вказаного будинку.

26 квітня 2006 року ОСОБА_5 склала заповіт , відповідно до якого все своє майно, яке на день смерті належить їй і на яке вона за законом матиме право, заповіла онуку ОСОБА_3 . При житті її син ОСОБА_8 не визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_3 . І ОСОБА_5 , і її син ОСОБА_8 вели магінальний спосіб життя, обоє зловживали алкоголем, постійно порушували правила співмешкання, приводили в будинок невідомих осіб антисоціальної поведінки. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 . Його мати ОСОБА_5 намагалася спалити тіло сина, поводила себе неадекватно, перебувала у стані алкогольного сп"яніння. Відповідно, заповіт вона або взагалі не підписувала, або склала його, перебуваючи у неадекватному стані, внаслідок вживання алкогольних напоїв , вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. 28 грудня 2010 року державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори Демчук С.П. було видано свідоцтво про право на спадщину на заповітом ( спадкова справа №1064/2008 рік, зареєстрвоано в реєстрі за № 6-480) , згідно з яким ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 .

В жовтні 2021 року представник позивача адвокат Паруль Ю.О. надала заяву про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.129), в якому вона просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву (т.1 а.с.96) , в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати строки позовної давності.

Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Рогальська Раїса Іванівна, надала суду відзив (т.1а.с.224) , у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та застосувати строки позовної давності.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла. За заявою правонаступника ОСОБА_9 ухвалою суду від 13 вересня 2022 року її залучено до участі в справі .

Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року (т.6 а.с. 7 ) закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Паруль Ю.О. підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити з тих підстав, що ОСОБА_5 на час складання заповіту внаслідок свого психічного стану не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідач ОСОБА_3 та треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Рогальса Раїса Іванівна, в судове засідання не з"явились , про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідків,суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. Ще при житті 26 квітня 2006 року вона склала заповіт , відповідно до якого все своє майно, яке на день смерті належить їй і на яке вона за законом матиме право, заповіла онуку ОСОБА_3 . При житті її син ОСОБА_8 не визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_3 . І ОСОБА_5 , і її син ОСОБА_8 вели магінальний спосіб життя, обоє зловживали алкоголем, постійно порушували правила співмешкання, приводили в будинок невідомих осіб антисоціальної поведінки. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 . Його мати ОСОБА_5 намагалася спалити тіло сина, поводила себе неадекватно, перебувала у стані алкогольного сп"яніння. 28 грудня 2010 року державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори Демчук С.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ( спадкова справа №1064/2008 рік, зареєстрвоано в реєстрі за № 6-480) , згідно з яким ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Під час підготовчого судового засідання судом ухвалою від 23 травня 2023 року призначено почеркознавську експертизу. Висновком експерта №1002/06/2023 від 30 червня 2023 року (т.4а.с.146) підтверджено, що рукописний текст "Я ОСОБА_5 заповіт прочитала та власноручно підписала" та підпис від імені ОСОБА_5 у заповіті від 26 квітня 2006 року виконаний ОСОБА_5 . Рукописний текст виконаний ОСОБА_5 під впливом на процес письма природних збиваючих факторів, а саме - у незвичайному (хворобливому ) стані ОСОБА_5 , пов"язаному з порушенням письмово-рухових функцій та організму, а також, можливо, у стані алкогольного сп"яніння.

За таких обставин позивач у підготовчому судовому засіданні змінила свої позовні вимоги, уточнивши їх, просила визнати заповіт недійсним з тих підстав, що ОСОБА_5 в період складання заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

В підготовчому судовому засіданні 15 вересня 2023 року (т.4а.с.23) була призначена посмертна судово-психологічна експертиза. Однак, позивачем не сплачено кошти за проведення експертизи . Відповідно, висновок до суду не надійшов, матеріали цивільної справи були повернуті до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, вважає, що складений заповіт має бути визнаний недійсним з тих підстав, що внаслідок вживання алкогольних напоїв ОСОБА_5 під час складання заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Свідок ОСОБА_10 дала суду покази про те, що ОСОБА_5 зловживала спиртними напоями, коли хоронили сина, то вона навіть не розуміла, що відбувається. Постійно випивала із знайомими антисоціальної спрямованості, рідних онуків у неї не було.

Свідок ОСОБА_11 ствердив у судовому засіданні, що добре знав своїх родичів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Вони обоє вживали спиртними напоями. На час похорон ОСОБА_13 бабушка ОСОБА_14 не усвідомлювала, що вона хоронить сина, постійно перебувала в стані алкогольного сп"яніння . Раніше на вул. Шевченка, в м. Житомирі де вони проживали, він бачив маленького ОСОБА_15 , хоча в зареєстрованому шлюбі він із матір"ю ОСОБА_16 не був.

Свідок ОСОБА_17 показав суду, що проживав по сусідству із ОСОБА_5 . Ще з дитинства вона поводила себе неадекватно, батьки возили її до психіатра ще в дитинстві. Після похорон сина вона все підпалила. Син її також постійно зловживав спиртними напоями, онука у ОСОБА_18 не було.

Свідок ОСОБА_19 дала суду покази про те, що ОСОБА_5 проживала разом із своїм сином ОСОБА_13 . Коли помер ОСОБА_13 і прийшли його хоронити, то ОСОБА_5 лежала п"яна , вся у фекаліях, нікого не впізнавала, в будинку стояв стійкий запах бруду. Коли шукали тряпки, то в тумбочці знайшли засушених птахів, що свідчило про неадекватну поведінку ОСОБА_5 . І похоронами сина , і похоронами ОСОБА_18 займалась її сестра ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що її тітка ОСОБА_5 проживала разом із сином ОСОБА_13 , обоє зловживали спиртними напоями, вели неправильний спосіб життя. ОСОБА_13 одружений ніколи не був. Коли ОСОБА_13 хворів, то Неля лікувала його горілкою, а коли помер, то його тіло намагалася спалити. В день похорон вона не впізнавала нікого із присутніх.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

За правилами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостоюстаті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною другою статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частин першої - третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними устаттях 1251-1252 цього Кодексу.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Тобто, для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідне обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме в момент укладення заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) виклав висновок про застосування норми права, відповідно до якого підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першоїстатті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 травня 2019 у справі № 372/830/17-ц (провадження № 61-39444св18), від 22 травня 2019 року у справі № 234/9293/14-ц (провадження № 61-2968св19) та від 06 лютого 2020 року у справі № 495/538/16-ц (провадження № 61-43716св18).

Так, судом призначалась посмерта судово-психіатрична експертиза . Однак, суду не надано висновок експертизи, який би чітко та категорично стверджував про неможливість ОСОБА_5 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час підписання оспорюваного заповіту, а акт судово-медичного дослідження трупу , з якого видно, що ОСОБА_5 мала захворюванння пов"язане з алкогольною залежністю (на який посилається представник позивача ) (т.1 а.с.146) не свідчить про те, що вона не могла у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, через хронічне психічне захворювання не можуть бути підставою для скасування зазначеного заповіту. Покази свідків у даному випадку не можуть бути достовірним доказом психічного стану спадкодавця в момент вчинення правочину.

На думку суду, не заслуговує на увагу твердження представника позивача про те, що в заповіті зазначено , що ОСОБА_5 заповідає все своє майно онуку ОСОБА_3 .

Зі змісту статей 1233-1235 ЦК України випливає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. В даному випадку спадкодавець ОСОБА_5 скористалась своїм правом і заповіла все майно ОСОБА_3 . Наявність чи відсутність родинних стосунків зі спадкодавцем правового значення не мають і не свідчать про відсутність у відповідача ОСОБА_3 права на спадкування.

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи, що позивач не довела за допомогою належних та допустимих доказів ту обставину, що спадкодавець ОСОБА_5 на момент складання заповіту 26 квітня 2006 року перебувала у стані, який не давав їй можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а її волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265,268 ЦПК України, ст. ст. 203,207 ЦК України , - суд

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_9 до ОСОБА_3 , треті особи зі сторони відповідача, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору : ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Рогальська Раїса Іванівна, про визнанння заповіту недійсним , відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня отримання повного тексту рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Повний текст рішення виготовлене 22 лютого 2025 року.

Суддя Коваленко В.П.