Єдиний унікальний номер 341/160/25
Номер провадження 2/341/286/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 лютого 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

установив

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позові просить розірвати шлюб, укладений між ними, який зареєстрований 06 вересня 1986 року, актовий запис № 626, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 вересня 1986 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі неповнолітніх дітей немає. Протягом останніх десяти років з відповідачем не проживає, сімейне життя між ними відсутнє, припинені будь-які шлюбні відносини. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, коли сторони проживали разом. З його ініціативи постійно виникали сварки. На цей час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Подальшого сенсу підтримувати формальні сімейні стосунки немає. Відповідач не спілкується з позивачкою близько десяти років. Також, позивачка зазначила, що переїхала у зв`язку з активними бойовими діями у грудні 2024 році до м. Бурштина та взята на облік як внутрішньо переміщена особа і проживає там. Відповідач зареєстрований та фактично проживає на тимчасово окупованій території України у Донецькій області, де ведуться активні бойові дії. Відповідач не має наміру переїжджати звідти. Просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

Судове засідання призначено на 12 лютого 2024 року.

У судове засідання сторони не з`явились.

12 лютого 2025 року позивачка подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без участі позивачки, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а. с. 17).

Ураховуючи те, що на цей час не здійснюється надсилання поштової кореспонденції з тимчасово окупованими територіями України, суд повідомляв відповідача про час, дату та місце розгляду справи відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 16).

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим. Проте своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Ходом розгляду справи не цікавився. У судове засідання не прибув.

Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідач вважається повідомленим про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, а позивачка не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 1986 року у виконкомі Артемівської міської ради Донецької області, актовий запис № 626, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

Згідно зі змістом довідки від 23 грудня 2024 року № 2620- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджується, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 7).

Відповідно до змісту позову позивачка протягом останніх десяти років з відповідачем не проживає, припинені будь-які шлюбні відносини. Подальшого сенсу підтримувати формальні сімейні стосунки немає. Відповідач не спілкується з позивачкою близько десяти років. У шлюбі неповнолітніх дітей немає. Також, позивачка зазначила, що переїхала у зв`язку з активними бойовими діями у грудні 2024 році до м. Бурштина та взята на облік як внутрішньо переміщена особа і проживає там. Відповідач зареєстрований та фактично проживає на тимчасово окупованій території України у Донецькій області, де ведуться активні бойові дії. Відповідач не має наміру переїжджати звідти. Позивачка просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Приписами ч. 1 ст. 110 СК України установлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-яких доказів, які б спростовували позовні вимоги, відповідач суду не надав.

Розглядаючи спір, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини. Пасивна поведінка відповідача також свідчить про відсутність бажання зберегти шлюб. Після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його повного складання. На виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13, 76-81, 178, 223, 247, 259, 263, 265, 274, 279, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 06 вересня 1986 року у виконкомі Артемівської міської ради Донецької області, актовий запис № 626, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його скасування.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2025 року.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ