Провадження № 2/946/917/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
за участю секретаря судового засідання Вітенко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -
У грудні 2021 року кредитна спілка «Одеського інституту інженерів морського флоту»(далі КС «ОІІМФ») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.08.2007 року між КС «ОІІМФ» та ОСОБА_1 був укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит на суму 15 000,00 грн. 22.05.2018 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення по справі №500/2514/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту у розмірі 477409,75 грн., яка була станом на 18.10.2015 року. Станом на 30.11.2019 року кредит та відсотки за користування кредитом відповідачкою не сплачені. За період з 18.10.2015 року по 20.10.2021 року ОСОБА_1 повинна сплатити відсотки за користування кредитом за 2190 днів в сумі 291270 грн. (133 х 2190). У зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 291270 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до п.2.1 Кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором до 15 числа кожного місяця.
Згідно п. 2.5 Кредитного договору у разі, якщо позичальник не здійснив плановий платіж за користування кредитом повністю або частково після дати, вказаної в кредитному договорі і/або графіку платежів, кредит вважається кредитом з підвищеним рівнем ризику. Протягом терміну дії кредиту кредитом вважається таким, що діє з підвищеним рівнем ризику, оплата по ньому складатиме 133,00 грн. у день.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 18.10.2015 року по 20.10.2021 року ОСОБА_1 повинна сплатити відсотки за користування кредитом за 2190 днів в сумі 291270 грн. (133 х 2190).
Позивач, зі своєї сторони, зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, однак відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала.
Оскільки відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, КС «Одеського інституту інженерів морського флоту» звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №500/2514/13-ц від 22.05.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «ОІІМФ» заборгованість за кредитом в розмірі 477 409, 75 (чотириста сімдесят сім тисяч чотириста дев`ять гривень сімдесят п`ять копійок) грн., з яких: 27 375 грн. - пеня, що нарахована за рік, 62 524, 75 грн. - тіло кредиту та 387 510 грн. відсотки за користування кредитом 208 438,56 грн.(а.с.2-3). Рішення суду набрало законної чинності 27.09.2018 року.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що станом на 30.11.2019 року вказане заочне рішення суду відповідачкою не виконане, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачені, тому вважає, що кредит знаходиться у користуванні відповідачки та просить стягнути з останньої відсотки як плату за користування цими кредитними коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050ЦКУкраїни. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті625 ЦКУкраїни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)).

Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другоюстатті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору, укладеного між кредитною спілкою та відповідачкою ОСОБА_1 закінчився 15.08.2008 року. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2018 року стягнуто з відповідачки заборгованість по кредиту.

Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Відповідно з моменту закінчення строку дії договору припиняються кредитні зобов`язання за кредитним договором, а залишаються виключно боргові зобов`язання по сплаті боргу, визначеного судовим рішенням, тобто позивач має право виключно на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічні правові позиції, викладені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 року по справі № 6-35797св14 (номер в реєстрі 41945348), від 17.12.2014 року по справі №6-35797св14 (номер в реєстрі 42008405), від 14.01.2015 року по справі №6-41128св14 (номер в реєстрі 42369897), від 21.01.2015 року по справі № 6-42315св14 (номер в реєстрі 42421248).

Умовами укладеного сторонами договору не передбачено розмір процентів річних від простроченої суми, як міри відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування відсотків за користування кредитними коштами, оскільки строк дії кредитного договору закінчився 15.08.2008 року, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог кредитної спілки.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи, керуючись вищевикладеним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Одеського інституту інженерів».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 275, 280, 284, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви кредитної спілки «Одеського інституту інженерів морського флоту» ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко