17.02.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2325/24
Провадження № 2/533/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17 лютого 2025 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Козир В.П .,

за участю:

секретаря судового засідання - Заворотної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

12 вересня 2024 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 570565 від 06.04.2021 у розмірі 34110,65 гривень.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн, розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 вересня 2024 року цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було передано за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області (а.с. 53).

03 жовтня 2024 року цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 21 листопада 2024 року (а.с. 57-59).

09.10.2024 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі представника (а.с.62).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2024 року (а.с. 66-69) витребувано від Акціонерного товариства «Банк Форвард» інформацію:

- щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) банківського рахунку № НОМЕР_2 ;

- інформацію (виписку) про надходження з 06.04.2021 по 11.04.2021 на банківський рахунок № НОМЕР_2 , якщо власником такого є ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), грошових коштів у сумі 15000,00 грн. У судовому засіданні оголошено перерву до 06.01.2025.

Акціонерне товариство «Банк Форвард» ухвалу суду від 21.11.2024 не виконало, витребувану інформацію судом не надало.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 06 січня 2025 року повторно витребувано від Акціонерного товариства «Банк Форвард» інформацію (а.с.77-79). Оголошено перерву у судовому засіданні до 17.02.2025.

Акціонерне товариство «Банк Форвард» ухвалу суду від 06.01.2025 не виконало, витребувану інформацію судом не надало.

У судове засідання 17.02.2025 представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився, у заяві прохав суд проводити розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання 17.02.2025 не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.85). Будь-яких заяв, клопотань чи відзив на позовну заяву не подала, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року вирішено проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 2-8)

06.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 (позичальниця за договором) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 570565.

Позивач зазначав, що власноручним підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту, з урахуванням паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідачка погодилась та зобов`язалась виконувати умови договору.

Відповідно до умов договору, кредитодавець надав позичальниці кредит у сумі 15000,00 грн, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальниці в порядку передбачуваному умовами договору кредиту.

Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. Внаслідок чого, відповідно до умов договору факторингу № 2808-23, ТОВ «Слон кредит» відступило право вимоги за кредитним договором № 570565 від 06.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідачки.

Позивач зазначав, що відповідно до договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 34110,65 грн, з яких: - заборгованість по тілу кредиту - 13853,32 грн; - заборгованість за відсотками - 20257,33 грн.

При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 204, 512-514, 516, 526, 625, 639, 1049, 1054, 1080 ЦК України, статтю 175 ЦПК України, статтю 9 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статті 1, 8-9, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та правові висновки Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року), у справі 561/77/19 (постанова від 16 грудня 2020 року), у справі №496/3134/19 (постанова від 13 липня 2024 року), у справі №2-383/2010 (постанова від 14 листопада 2018 року), у справі №911/3142/19 (постанова від 18 березня 2021 року), у справі №800/547/17 (постанова від 25 квітня 2018 року), у справі №913/879/17 (постанова від 27 листопада 2019 року), у справі №10/249-10/19 (постанова від 21 травня 2020 року), у справі №24/260-23/52-б (постанова від 15 червня 2020 року).

Позиція відповідача

Відповідачка не скористалась своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

06.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі по тексту - товариство, первісний кредитор) та відповідачкою ОСОБА_1 (за договором - споживач) укладено договір про надання споживчого кредиту № 570565 (далі по тексту рішення - договір кредиту або кредитний договір), який підписи сторін, у тому числі підпис відповідачки ОСОБА_1 (а.с. 27-28).

На умовах встановлених договором товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 18750,00 грн. Тип кредиту - кредит.

Згідно з п.1.4 кредитного договору строк кредиту 1096 днів з кінцевим терміном повернення 06.04.2024 (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору (далі - графік платежів).

Відповідно до п.1.5 кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25 % в день (9125% річних) (далі - проценти за перший день користування кредитом); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту, - 85 % річних (далі - поточні проценти).

Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (п. 1.6 кредитного договору).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 127,32 % річних (п.1.7 кредитного договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 52419,84 грн (п.1.8 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування:

- у розмірі 15 000,00 гривень за реквізитами НОМЕР_2 в АТ «Банк Форвард», код банку 380418, призначення платежу: « НОМЕР_3 , кредитний договір № 570565 від 06.04.2021, ОСОБА_1 ) НОМЕР_1 » або за реквізитами поточного рахунку споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких споживач надав товариству в будь-який спосіб;

- у розмірі 3 750,00 гривень на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 договору.

Згідно з п. 2.4 договору кредиту кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту у порядку, передбаченому п. 2.1 договору.

Відповідно до п. 3.1 договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором (графіком платежів).

Згідно з п. 3.2 кредитного договору нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кредиту, день надання кредиту враховується, а останній день повернення - не враховується. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та погоджується, що використання різних розмірів процентної ставки, зазначених в п. 1.5 договору (проценти за перший день користування кредитом та поточні проценти), є насамперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим договором застосовуються автоматично за домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів крім цього договору.

Згідно з п. 3.5 кредитного договору сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу.

Відповідно до підпункту 1 п. 4.4 кредитного договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором.

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів (п. 5.1 кредитного договору).

Згідно з п. 8.1 кредитного договору цей договір складено в 2-х оригінальних примірниках українською мовою, по одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу.

Відповідно до п. 8.3 кредитного договору з метою укладення цього договору, зі сторони товариства договір підписується аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, а зі сторони споживача власноручним підписом.

Згідно з п. 8.8 кредитного договору, підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті….

У реквізитах та підписах сторін договору зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідачки « ОСОБА_1 », РНОКПП відповідачки ( НОМЕР_1 ); відомості про паспорт; зареєстроване місце проживання ( АДРЕСА_1 ); додаткові контактні дані: особистий кабінет, номери моб. телефонів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У заяві-анкеті, яка містить особистий підпис відповідачки, ОСОБА_1 зазначила свої анкетні дані: місце проживання, місце реєстрації, дані про доходи тощо (а.с.29).

У паспорті споживчого кредиту, який містить особистий підпис ОСОБА_1 , наведені такі умови кредитування: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 18750,00 грн; строк кредитування - 1096 днів; мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту - шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів на поточний рахунок за реквізитами платіжної картки споживача не пізніше трьох робочих днів з моменту укладення договору про споживчий кредит; відсоткова ставка - 85 % річних; відсотки за перший день користування кредитом - 25 % в день (9125% річних); тип відсоткової ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом - 37419,84 грн (а.с. 30).

Графіком платежів до договору про надання споживчого кредиту № 570565, що є додатком № 1 до договору до договору про надання споживчого кредиту № 570565 від 06.04.2021, передбачено та зазначено такі умови: дата платежу, сума платежу за розрахунковий період (гривня), в тому числі погашення основної суми кредиту, проценти за користування кредитом та комісія за обслуговування кредиту (а.с. 31).

Відповідно до копії платіжного доручення від 06.04.2021 № 5000 ТОВ «Слон кредит» перерахувало на поточний рахунок НОМЕР_2 в АТ «Банк Форвард», код банку 380418, грошові кошти у розмірі 15000,00 грн з призначенням платежу: « НОМЕР_3 , кредитний договір № 570565 від 06.04.2021, ОСОБА_1 )» (а.с.36).

З розрахунку заборгованості (а.с.37), наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» за кредитним договором № 570565 станом на 28.08.2023 мала заборгованість 34110,65 грн, яка складається з:

- заборгованість по тілу кредиту - 17322,69 грн;

- заборгованість по процентам - 16787,69 грн.

28.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 2808-23 (далі по тексту договір факторингу) (а.с. 20-23).

Згідно з п. 2.1 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.1 договору факторингу перехід права вимоги: право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі, наведеній у додатку 1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3 договору.

З акту приймання-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № 2808-23 від 03.08.2023 вбачається. що ТОВ «Слон кредит» передало, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло реєстр прав вимоги за договором факторингу від 28.08.2023 № 2808-23 (а.с.10).

Згідно з платіжною інструкцією № 4565 від 28.08.2023 ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало грошові кошти ТОВ «Слон Кредит» у розмірі 1 648 712,45 грн відповідно до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 (а.с.35).

Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023, що являє собою витяг з реєстру прав вимоги, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 570565 від 06.04.2021 у загальній сумі 34110,65 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 13853,32 грн; заборгованість по процентам - 20257,33 грн (а.с. 14).

Позивач через свого представника (адвоката Міньковську А.В.) звертався до відповідачки з досудовою вимогою (а.с. 26), у якій просив сплатити заборгованість за кредитним договором до 30.12.2023 з попередженням про звернення до суду, у разі непогашення боргу у зазначений строк.

Доказів погашення заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять. Відповідачкою таких доказів не надано.

Застосовані судом норми права

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України).

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦК України).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі ст. 1082 ЦКУ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України)

.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено у простій письмовій формі кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у загальному розмірі 18750,00 грн.

Факт укладення кредитного договору та факт видачі кредиту належним чином підтверджено доказами, що містяться у матеріалах справи.

Відповідно до умов кредитного договору його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредиту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення платежів, проценти за користування кредитом тощо).

Згідно з умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка у повному обсязі кредит не повернула.

Доказів проведення повного розрахунку за отриманим кредитом з позивачем чи з первісним кредитором матеріали справи не містять.

Отже, відповідачка умови кредитного договору порушила та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитом не повернула.

ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу, який відповідачкою не оспорювався.

Отже ТОВ «Діджи Фінанс» станом на дату розгляду справи в суді є кредитором по відношенню до відповідачки ОСОБА_1 , має законне право вимоги до відповідачки, що ґрунтується на договорі.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам кредитного договору, судом перевірено та арифметичних помилок, неузгодженостей у розрахунку судом не виявлено. Заборгованість за процентами нарахована правильно, виходячи з процентної ставки, що була узгоджена сторонами у договорі та у відповідності до графіку платежів.

Проценти нараховані первісним кредитором у межах строку кредитування, встановленого договором.

При цьому суд бере до уваги та погоджується саме з розрахунком заборгованості (а.с. 37), відповідно до якого заборгованість по тілу кредиту становить 17322,69 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом - 16787,69 грн. Складові заборгованості, наведені у витягу з додатку № 1 до договору факторингу (а.с. 14), суд не бере до уваги, адже позивачем не надано будь-яких доказів, які б доводили факт зменшення заборгованості за тілом кредиту та збільшення заборгованості за процентами за користувнаня кредитом після дати 28.08.2023 - дати складення розрахунку за договором. Проте розбіжності у складових заборгованості не вплинули на загальну суму заборгованості за договором, яку суд визнає доведеною - 34110,65 грн.

Відповідачка наведене у позовній заяві не спростувала, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалася, доказів сплати заборгованості за кредитним договором або належних доказів на спростування отримання кредиту до суду не надала.

Отже суд висновує, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, доведеними доказами, що містяться у матеріалах справи.

Ураховуючи викладене, суд уважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с. 1 в, 57).

З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача у сумі 2422,40 грн.

Крім того позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн, на підтвердження яких надав відповідні докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

У відповідності до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зі сторони позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано такі докази (копії):

1) договір про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року № 42649746, укладений між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (а.с. 17-18), відповідно до якого клієнт доручає, адвокатське бюро на підставі звернення клієнта, приймає а себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором (п.1.1); у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 6000,00 гривень (п.4.9);

2) додаткову угоду від 27.06.2024 № 83 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, відповідно до якої доповнено розділ «4. Порядок здійснення розрахунків» договору новим пунктом такого змісту: «4.9. За здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, клієнт виплачує адвокатському бюро гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро (а.с. 48).

2) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.15), відповідно до якого надано такі послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» - 1,5 годин - вартість 2250 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, - 3 години - вартість 3000 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 1 година - вартість 750,00 грн;

3) акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.06.2024 (а.с.11), відповідно до якого адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надало, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло правничу допомогу загальною вартістю 6000,00 грн, яка складається з таких послуг: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» - 1,5 годин - вартість 2250 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, - 3 години - вартість 3000 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 1 година - вартість 750,00 грн.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу, у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; договір про надання правничої допомоги; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги. Такі докази завчасно були направлені відповідачці.

Відповідачка клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги не заявляла.

Оскільки позовна заява позивача підлягає задоволенню, то на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 141, 137 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід було б стягнути судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.

Разом з тим, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Така правова позиція зроблена Верховним Судом у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 2040/6747/18.

Схожа правова позиція також висловлена Верховним Судом у справі № 340/4492/22 від 25 липня 2023 року.

Також у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Верховного Суду зробила такий висновок:

«Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Водночас у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, за якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення».

Здійснюючи розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі суд зазначає, що фактично справа розглядалася без участі сторін; по цій справі фактично відбулося одне судове засідання, під час якого справа розглянута по суті; така категорія справ є розповсюдженою, а позовні заяви шаблонними (правовий аналіз обставин спірних правовідносин навряд чи потребував 1,5 години часу роботи професійного правника так само, які і формування додатків до позовної заяви - 1 годину); спір є нескладним у правозастосуванні; відповідачка не заперечувала проти позовних вимог та є слабшою стороною у правовідносинах з фінансовою установою (позивачем); сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сукупності зі сумою боргу, що стягуються судом у результаті задоволення позову, можуть бути надмірним фінансовим тягарем для відповідачки, тому суд уважає, що пред`явлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу є дещо завищеним, та суд частково відмовляє позивачеві у відшкодуванні здійснених ним витрат на правову допомогу у сумі 1000,00 грн та, відповідно, стягує з відповідачки на користь позивача 5000,00 грн (6000,00 - 1000,00 = 5000,00) у рахунок понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

На думку суду, судові витрати, понесені позивачем, у такому розмірі відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності та не є явно несправедливими. Решту суми витрат (1000,00 грн) слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 12, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, нормами матеріального права та висновками Верховного Суду, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 06.04.2021 № 570565 у загальній сумі 34110 гривень 65 коп., у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту - 17322 гривень 69 копійок; заборгованість за процентами - 16787 гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір у сумі 2422 гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 5000,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Козельщинським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження: вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, місто Київ, 04112; ідентифікаційний код 42649746; адреса електронної пошти: ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тел.: НОМЕР_6 ).

Повне рішення складено та підписано суддею 17 лютого 2025 року.

Суддя В.П. Козир