Дата документу 06.02.2025Справа № 645/1016/22
Провадження № 2/554/1183/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кашуби В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До Октябрського районного суду м. Полтави звернулася із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 01 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2014 року було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін є донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час мешкає з Позивачем та знаходиться на її утриманні.

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.10.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач свій обов`язок щодо сплати аліментів не виконує, у нього станом на 31 січня 2022 року існує заборгованість по аліментам у розмірі 54533,03 грн. Додаткові витрати на ОСОБА_5 не здійснює, її життям не цікавиться. Матяс ОСОБА_6 змушена самостійно виховувати доньку, оскільки нарахованих державним виконавцем аліментів у розмірі 1300 гривен вкрай недостатньо для належного виховання дитини.

Крім того, у відповідності із розрахунком заборгованості по аліментам Відповідач з травня місяця 2021 року офіційно працює, отримує мінімальну заробітну плату, тобто його матеріальний стан поліпшився.

Крім того, у власності Відповідача знаходиться двокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У 2021 році та по теперішній час він вказану квартиру здає в оренду, отримує додатковий прибуток, однак коштів на дитину Позивачу не надає. На даний час Відповідач мешкає з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

Що стосується майнового стану Позивача то слід зазначити, що ОСОБА_1 разом зі своєю донькою мешкає у найманому житлі, сплачує за оренду квартири 5200 грн. щомісяця.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, направивши заяву про розгляд без участі.

Відповідач , будучи повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Згідно ч. З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6- 143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року (справа №134/192/17).

Відповідно до вимогст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що в питаннях захисту і безпеки дитини національні органи влади повинні вживати всіх заходів, спрямованих на забезпечення їх «найкращих інтересів», які складаються з двох аспектів: по-перше, в найкращих інтересах дитини необхідно зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Верховний Суд у постанові по справі №759/10277/18 зазначив, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частиною другоюстатті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 123акону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

При вирішенні питання про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу, прошу суд взяти до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року, в якій суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки позивача відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» було звільнено від сплати судового збору за подачу до суду вказаного позову, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992, 40 грн., який підлягав сплаті за подачу позову до суду, та витрати на правову допомогу в розмірі 8000грн.

Керуючись ст.ст. 10- 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, 182, 192, 202 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів -задовольнити в повному обсязі.

Змінити спосіб та розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.10.2018 року у справі №645/3011/18.

Стягнути з ОСОБА_2 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання дитини ОСОБА_9 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 992, 40 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Суддя М.О.Материнко