Справа № 694/2092/24 провадження № 2/694/91/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.02.2025 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Смовж О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Блискавки А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

встановив:

До Звенигородського районного суду Черкаської області 14 серпня 2024 року звернулася ОСОБА_1 через уповноваженого представника адвоката Мельника Василя Володимировича з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 02.10.2024 остаточно просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 15 370, 62 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, завдані кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.11.2022 у справі 694/2014/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 КК України, призначено йому покарання 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, а саме: звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У зв`язку із вчиненням встановленим вироком кримінальних правопорушень позивачу спричинено матеріальної шкоди на загальну суму 15 370,62 грн, які позивач в порядку ст. 1166 ЦПК України пред`являє до стягнення в порядку цивільного судочинства, оскільки цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Також позивач зазначає, що зазнала й моральних страждань, оскільки відчувала негативні емоції, психологічні переживання, які порушили її звичайний спосіб життя, моральну шкоду оцінює у 10 000,00 грн.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відзиву від відповідача на позов, інших заяв, клопотань до суду не надходило.

В судове засідання з`явилася позивач, підтримала позов в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем підтвердженої офіційної реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, що відповідає положенням ст. 128 ЦПК України. В матеріалах справи міститься зворотне поштове повідомлення про особисте отриманням ОСОБА_2 судового повідомлення (а.с.49). За повідомленням позивача ОСОБА_2 знаходиться на примусовому лікуванні за рішенням суду у м. Полтава, у зв`язку з чим виклик до суду та позовні матеріали направлялися також до місця проходження лікування.

За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення.

Фіксування судового засідання технічними засобами, з огляду на неявку в судове засідання сторін та/або їх представників, не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.11.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього певних обов`язків.

Виходячи з мотивувальної частини зазначеного вироку суду, ОСОБА_2 в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, 28 вересня 2022 року в обідню пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, а сааме: в приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою вчинення крадіжки грошових коштів, за допомогою додатку «Приват24», змінивши банківський пароль, через мобільний телефон ОСОБА_1 , з її банківської картки № НОМЕР_1 перерахував грошові кошти в сумі 7349,73 (сім тисяч триста сорок дев`ять гривень сімдесят три копійки) на свій банківський рахунок, до якого прикріплена банківська картка АТКБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_1 матеріальних збитків на вказану суму.

Він же, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, 07 жовтня 2022 року, в обідню пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, а сааме: в приміщенні будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, повторно, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою вчинення крадіжки грошових коштів, за допомогою додатку «Приват24», знаючи банківський пароль, через мобільний телефон ОСОБА_1 , з її банківської картки № НОМЕР_3 перерахував грошові кошти в сумі 4035,56 (чотири тисячі тридцять п`ять гривень п`ятдесят шість копійок) на свій електронний гаманець, які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_1 матеріальних збитків на вказану суму. В подальшому, продовжуючи свій злочинний намір 08 жовтня 2022 року в обідню пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, а сааме: в приміщенні будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою вчинення крадіжки грошових коштів, повторно, за допомогою додатку «Приват24», знаючи банківський пароль, через мобільний телефон ОСОБА_1 , з її банківської картки № НОМЕР_3 перерахував грошові кошти в сумі 3985,33 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень тридцять три копійки) на свій електронний гаманець, які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_1 матеріальних збитків на загальну суму 8020, 89 (вісім тисяч двадцять гривень вісімдесят дев`ять копійок).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений беззаперечно визнав себе винниму скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Надалі, як встановлено судом, відповідно до ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.12.2024 звільнено ОСОБА_2 , засудженого 29.11.2022 вироком Звенигородського районного суду Черкаської області за ст. 185 ч. 4 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, від призначеного за даним вироком покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ч. 7 ст. 128 КПК України та ч. 3 ст. 386 ЦК України позивач має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, в тому числі шляхом звернення з позовом у кримінальній справі.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заявляла цивільний позов в рамках кримінального провадження, у якому визнана потерпілою особою, а звернулася до суду в порядку цивільного судочинства, заявивши вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених кримінальним правопорушенням.

Частиною третьою статті 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Згідно пунктів 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Виходячи із наведених положень законодавства, суд вважає, що позивачем доведено заподіяння відповідачем матеріальної шкоди, розмір якої визначено вироком суду від 29.11.2022, та складає у загальному розмірі 15 370,62 грн, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Окрім того суд вважає доведеними обставини заподіяння позивачу й моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, зміні звичного укладу, постійного напруження, хвилювання, порушення сну, витрат, пов`язаних з прибуттям до суду та органів досудового розслідування під час досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи №694/2014/22, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї власного сина ОСОБА_2 , як потерпілої у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи обставини, за яких позивачу спричинена моральна шкода, глибину, тяжкість моральних страждань, а також, виходячи з її матеріального стану, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої моральної шкоди 10 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 19, 76-81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, статтями 1167, 1187 ЦК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 370,62 грн матеріальної шкоди та 10 000,00 грн моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн в рахунок судового збору (за вимогу про стягнення моральної шкоди).

Заочне рішення може бути переглянуто Звенигородським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Звенигородського районного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке не буде скасовано.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_4 , тел. НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено та проголошено 14.02.2025 року о 14 год 30 хв.

Суддя О.Ю. Смовж