Справа № 2605/7014/12
Провадження № 4-с/756/11/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

скаржника - ОСОБА_1 ,

представника стягувача - Фогеля В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: Житлово-Будівельний кооператив "Суднобудівник -6",

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Оболонського районного суду міста Києва зі скаргою про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії.

Скарга з урахуванням заяви про усунення недоліків, обґрунтована тим, що 04.10.2024 старший державний виконавець Ярмоленко Катерина Юріївна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №76117244 на підставі виконавчого листа за № 2-3075/12 від 29.05.2023, яка була отримана ОСОБА_1 17.10.2024. Скаржник зазначає, що виконавчого листа за № 2-3075/12 від 29.05.2023 не існує, а за цим номером лист був виданий 29.05.2013. У виконавчому листі №2/3075/12 від 29.05.2013 зазначено: рішення суду набрало законної сили 12.12.2012, строк для пред`явлення його до виконання - 1 рік. Отже, строк пред`явлення до виконання почав спливати з 13.12.2012 та сплив 13.12.2013. Виконавчий лист за №2-3075/12 від 29.05.2013 у період 13.12.2012- 04.10.2024 пред`являвся до виконання, після чого державний виконавець тричі відкривав виконавчі провадження. Таким чином, виконавчий лист за №2-3075/12 від 29.05.2013 є простроченим. Крім того, виконавче провадження №41422560 від 11.04.2014 виконавець був зобов`язаний завершити проведення виконавчих дій 11.10.2014, а не 19.03.2015, а по виконавчому провадженню № 50301347 від 16.02.2016 - завершити 16.08.2016, а не 19.10.2023. Отже, постанова про відкриття виконавчого провадження №76117244, в якій зазначено виконавчий лист №2/3075/12 від 29.05.2023, була прийнята з порушенням статті 12 Закону України «Про виконавче провадження». Ураховуючи викладене, скаржник просив суд визнати дії головного державного виконавця Ярмоленко Катерини Юріївни у відкритті виконавчого провадження №76117244 від 04.10.2024 неправомірними, зобов`язати головного державного виконавця Ярмоленко Катерину Юріївну усунути недоліки шляхом скасування: постанови про відкриття виконавчого провадження №76117244 від 04.10.2024 на підставі виконавчого листа №2/3075/12 від 29.05.2023, виконавчого провадження за №76117244 та усіх постанов, прийнятих в рамках виконавчого провадження №76117244; визнати виконавчий лист №2/3075/12 від 29.05.2013 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2024 скарга ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії була залишена без руху з наданням скаржнику строку для усунення її недоліків протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29.10.2024 скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії, скаргу визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Постановою Київського апеляційного суду від 26.12.2024 апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29.10.2024 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13.01.2025 відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: Житлово-Будівельний кооператив "Суднобудівник -6" та призначено у справі судове засідання; зобов`язано Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати копії належним чином засвідчених матеріалів виконавчого провадження № 76117244.

16.01.2025 на адресу суду від головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко К. надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №76117244.

30.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» від скаржника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій викладені додаткові пояснення по справі.

31.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» від скаржника ОСОБА_1. надійшли зауваження щодо тверджень Фогеля В.В. в судовому засіданні 30.01.2025.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримала скаргу та просила її задовольнити.

Представник стягувача Житлово-Будівельного кооператива "Суднобудівник -6" - адвокат Фогель В.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник суб`єкту оскарження, державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко К.Ю. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася. При цьому, 23.01.2025 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Під час виконання судових рішень, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2012 у цивільній справі №2-3075/12 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-6» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 солідарно на користь Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-6» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 7831,53 грн., судовий збір - 94,10 грн. Рішення набрало законної сили 12.12.2012.

На виконання вищезазначеного рішення суду, 29.05.2013 було видано виконавчий лист № 2-3075/12, який 03.06.2013 стягувачем було пред`явлено до примусового виконання до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

05.06.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 солідарно на користь ЖБК «Суднобудівник-6» суму боргу 7925,63 грн.

Як убачається з відмітки державного виконавця Оболонського ВДВС 05.06.2013 на виконавчому листі № 2-3075/12 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 солідарно на користь ЖБК «Суднобудівник-6» суму боргу 7925,63 грн., копія якого долучена до матеріалів, виконавчий лист повернуто стягувачу.

У подальшому, 09.01.2014, виконавчий лист № 2-3075/12 стягувачем було повторно пред`явлено до примусового виконання до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

11.01.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 солідарно на користь ЖБК «Суднобудівник-6» суму боргу 7925,63 грн.

19.03.2015 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19.03.2016.

23.04.2015 стягувач ЖБК «Суднобудівник 6» звернувся із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2-3075 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі якої державним виконавцем 27.04.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 солідарно на користь ЖБК «Суднобудівник-6» суму боргу 7925,63 грн.

26.06.2015 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 26.06.2016.

24.02.2016 стягувач ЖБК «Суднобудівник 6» звернувся із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2-3075 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі якої державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50301347 від 26.02.2016.

19.10.2023 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження №503013417 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

23.09.2024 представник стягувача «Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник -6» - адвокат Фогель В.В. звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа від 29.05.2013 по справі №2-3075/12. До якої, серед іншого, додана виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно «Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник -6», договір про надання правничої допомоги №292 від 17.09.2024, ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Постановою головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко К.Ю. від 04.10.2024 відкрито виконавче провадження №76117244 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3075, виданого 29.05.2023 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 солідарно на користь «Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник-6» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 7831,53 грн, судовий збір 94,10 грн.

08.10.2024 головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко К.Ю. в межах виконавчого провадження №76117244 винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою встановлено, що канцелярією відділу, спеціалістом Дмитренко Л.Д. при реєстрації виконавчого документу допущено помилку в частині внесення дати видачі виконавчого листа та поставлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Дата видачі: 29.05.2023 зазначити Дата видачі: 29.05.2013.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Матеріалами справи встановлено, що станом на день ухвалення рішення та видачі виконавчого листа діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2,3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Тобто після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з його пред`явленням до виконання, перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам закону не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 05 жовтня 2016 року у справі № 3-698гс16, а також підтверджено Верховним Судом у постанові від 28 вересня 2018 року у справі №285/4325/15-ц.

Також, слід зазначити, що 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), яким збільшено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання до трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили (частини перша, друга статті 12 Закону №1404-VIII).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У пункті 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, законодавець збільшив до трьох років після набрання рішенням законної сили строк пред`явлення до виконання як виконавчих листів суду, виданих після набрання чинності цим законом (05.10.2016), так і виконавчих листів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 та строк пред`явлення яких до виконання не сплинув станом на 05.10.2016.

У статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Крім того, Указом Президента України №64/2022від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного станув Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався. На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що у зв`язку із поверненням стягувачу виконавчого листа, відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому звернувшись повторно із заявою у вересні 2024 року про його примусове виконання стягувачем не було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Одночасно, слід зазначити, що за змістом ч.1 та ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

На етапі відкриття виконавчого провадження, якщо є всі відомості про особу - боржника по справі, однак не вірно або неповно зазначено ідентифікаційний номер боржника, державним виконавцем вживаються дії щодо одержання відомостей, для забезпечення відкриття виконавчого провадження.

Близькі за змістом висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 22.08.2018 року у справі №639/2561/18-ц та від 27.12.2018 року у справі №469/1357/16-ц (провадження №61-32698св18).

Отже, ураховуючи вищезазначене, а також беручи до уваги тривалість пред`явлення виконавчого документа до виконання після його переривання; початковий момент перебігу такого строку з дня кожного його повернення стягувачу, суд дійшов висновку про те, що державний виконавець, повторно відкриваючи провадження із виконання виконавчого листа діяв відповідно до вимог чинного законодавства України.

Проаналізувавши обставини справи, доводи учасників процесу та подані на їх підтвердження докази у сукупності, суд приходить до висновку, що передбачені законом підстави для визнання дій головного державного виконавця Ярмоленко Карини Юріївни у відкритті виконавчого провадження №76117244 від 04.10.2024 неправомірними та підстави для зобов`язання головного державного виконавця Ярмоленко Катерину Юріївну усунути недоліки шляхом скасування: постанови про відкриття виконавчого провадження №76117244 від 04.10.2024 на підставі виконавчого листа №2/3075/12 від 29.05.2023, виконавчого провадження за №76117244 та усіх постанов, прийнятих в рамках виконавчого провадження №76117244, відсутні.

Згідно з частинами першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статті 447 ЦПК України право сторін виконавчого провадження на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця обмежене випадками, коли такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушуються права та свободи скаржника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження №12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. За своєю суттю ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).

Таким чином, нормами цивільного законодавства передбачено захист судом саме порушення прав особи. Порушення, які допущенні приватним виконавцем при вчинення процедурних питань (ухвалення процесуальних рішень), які не призводять до порушення прав особи, не можуть бути визнані неправомірними.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, а відповідно до ч.2 цієї статті у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, суд не вбачає підстав для розгляду вимоги боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в межах розгляду скарги про визнання неправомірними дій державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки це є процесуально недопустимим, так як для подачі вказаної заяви і її розгляду передбачений інший процесуальний порядок.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись статтями 4, 5, 76-81, 258-260, 352-354, 447, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: Житлово-Будівельний кооператив "Суднобудівник -6"- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 14.02.2025.

Суддя М. М. Ткач