Справа № 752/3169/25
Провадження № 2-з/752/20/25
У Х В А Л А

10 лютого 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С., при секретарі Павлюх П.В. розглянувши заяву представника позивача - Лозіни О.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

в провадження Голосіївського районного суду міста Києва надійшла вищезазначена цивільна справа.

Також, представником позивача разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову у якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), в межах ціни позову в сумі 4 024 533, 75 грн., а саме: квартиру, загальною площею 168,9 кв.м., житловою площею 81,9 кв.м., яка складається з чотирьох житлових кімнат, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що до суду подано справу за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, банк і відповідач уклали кредитний договір № 014/1179/74/1082 від 29.11.2006 року, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 200 000,00 доларів США, строком погашення до 29.11.2026 року під 14,00 % річних.

Додатковою угодою № 014/1179/74/1082/81-1-0-00/11878 від 26.02.2015 року до кредитного договору сторони домовилися змінити умови кредитування позичальника за кредитним договором у наступному порядку, встановивши, що:

-кредитор з 27.02.2015 року відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 200 000,00 доларів США (1-й транш) та 3 902 443,86 гривень (2-й транш), в рамках якої кредит в сумі 200 000,00 доларів США наданий згідно умов кредитного договору на споживчі цілі вважається 1 -м траншем кредиту, а 2-й транш кредиту в сумі 3 902 443,86 грн. надається на рефінансування заборгованості за 1-м траншем кредиту (п. 1.1 додаткової угоди)

-датою остаточного погашення 1-го траншу кредиту згідно графіку погашення кредиту та інших платежів, остаточне погашення 29.12.2036 року та 2-го траншу кредиту згідно графіку погашення кредиту та інших платежів, остаточне погашення 27.01.2037 року;

-розмір відстокової ставки за 2-м траншем встановлюється у розмірі 19% річних;

-позичальник зобов`язався направити кошти, отримані від 2-го траншу кредиту на купівлю доларів США та погашення 1-го траншу кредиту, що й було зроблено позичальником.

В забезпечення виконання вимог кредитного договору між банком та позичальником було укладено договір іпотеки від 29.11.2006 року, предметом якого є квартира, загальною площею 93,90 кв.м, житловою 55,70 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, банк позбавлений можливост, через мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки, захистити свої права та задовольнити вимоги кредитора за рахунок іпотечного майна.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.10.2024 року №750438360 відповідачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 168,9 кв.м., житловою площею 81,9 кв.м., яка складається з чотирьох житлових кімнат, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача посилається на те, що з огляду на те, що заявлені вимоги мають значний розмір та враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, в тому числі після пред`явлення досудової вимоги, - заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, є адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи (в т.ч. шляхом укладення як реальних, так і фіктивних правочинів), з метою подальшого приховання та унеможливлення його реалізації в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчими документами.

Розглянувши заяву, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1, 6, 8 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначене узгоджується з роз`ясненнями, наданими судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Так суд вважає, що у заяві про забезпечення позову обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Також доведено, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника позивача - Лозіни О.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), в межах ціни позову в сумі 4 024 533, 75 грн., а саме: квартиру, загальною площею 168,9 кв.м., житловою площею 81,9 кв.м., яка складається з чотирьох житлових кімнат, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання остаточного рішення у справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко