Справа № 487/6819/24
Провадження № 2/487/385/25
РІШЕННЯ

(заочне)

17.02.2025 м. Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Карташевої Т.А., за участю секретаря судового засідання Самедової Р.Ш., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №472389579 від 22.02.2020 року в розмірі 48640,66 грн., судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначив, що 21.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №472389579. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, перерахувавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 20 000,00 грн в порядку передбаченому умовами договору на зазначену нею банківську картку. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір про відступлення прав вимоги №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №472389579.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» укладено договір про відступлення прав вимоги №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №393656809.

17.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансовакомпанія «Ейс»» укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» належне йому право вимоги до відповідача.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника становить 48 640,66 грн. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 20.09.2024 відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до суду не з`явилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив не надала.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог статті 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований частиною 1 статті 1048 ЦК України.

Судом встановлено, що 22.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №472389579 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором ZT4649РК.

Згідно з вказаним договором кредитодавець надав відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за його користування відповідно до умов зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Грошові кошти у сумі 20 000,00 грн були зараховані безготівковим зарахуванням через АТ КБ «Приватбанк» на платіжну картку № НОМЕР_1 (ID платежу ), що підтверджено довідкою АТ КБ «Приватбанк» №07/2024, виданої відповідно до договору №1336 від 26.09.2013 року.

28.11.2018 між року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором .

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020.

31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №26, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021 .

31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №27, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №85 від 23.06.2020 до вказаного договору факторингу ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №472389579 на загальну суму 46 705,90 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

03.08.2021 ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» уклали додаткову угоду №2, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022 .

30.12.2022 ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» уклали додаткову угоду №3, згідно з якою строк дії договору продовжено до 30.12.2024.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до вказаного договору факторингу «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №472389579 на загальну суму 48640,66 грн.

17.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» та ТОВ «Фінансовакомпанія «Ейс»» укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» належне йому право вимоги до відповідача .

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 17.07.2024 до вказаного договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №472389579 на загальну суму 48640,66 грн.

Таким чином, вбачається що позивачем в зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору нараховано заборгованість, яка становить 85118 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 18 968,00 грн, 29 672,66 грн - заборгованість за процентами.

Дослідженими судом доказами підтверджується, що відповідач отримав кредитні кошти на умовах передбачених договором.

Між тим, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» становить 48 640,66 грн, яка відповідачем не спростована.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача нараховану заборгованість за договором.

Щодо розподілу понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №1807/24-01 від 18.07.2024 про надання правничої допомоги; додаткову угоду № 2 до Договору №1807/24-01 від 18.07.2024, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 18.07.2024 надано правову допомогу у виді усної консультації вартістю 500 грн, вивченням матеріалів справи вартістю 500 грн, складання позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором для подання до суду вартістю 5000 грн.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором №472389579 від 22.02.2020 року в розмірі 48 640,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн, що разом становить 8422,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 17.02.2025.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: 02090 м. Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Т.А.Карташева