КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/1889/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ «Таскомбанк» про захист прав споживачів, у якому просила суд: визнати нікчемним пункт 5 заяви №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» від 02 липня 2021 року; визнати недійсним застосування несанкціонованого овердрафту, пені та комісій за прострочення платежів (внесення суми) по кредиту, за розрахунково-касове обслуговування основної картки та комісійних доходів по платіжній картці за обслуговування неактивного рахунку, застосування яких не передбачено умовами Угоди про надання кредиту заяви №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» від 02 липня 2021 року по кредиту; зобов`язати АТ «Таскомбанк» здійснити перерахунок заборгованості по заяві №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» від 02 липня 2021 року, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та зарахувати вже сплачений нею несанкціонований овердрафт Банку в рахунок погашення суми кредиту (основного боргу) за заявою про надання кредиту №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» від 02 липня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 липня 2021 року між нею та відповідачем було укладено заяву №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», за умовами якої позивачу надано кредит в розмірі 21 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитним лімітом в розмірі 121,71% та 70,36% річних, строк користування не встановлено.

Крім того, вказує, відповідач встановив на постійній основі погашення прострочених відсотків за овердрафт, тобто додатково встановив плату за повернення заборгованості по кредитному договору.

Як зазначає позивач, нарахування плати за обслуговування кредиту суперечить положенням статті 20 Закону України «Про споживче кредитування» та є несправедливою умовою договору.

Позивач вказує, що відповідач, надавши їй інформацію про існування заборгованості за кредитним договором не надав розрахунку такої заборгованості. Також банком не дотримано вимог щодо її повідомлення про умови кредитування. Звертає увагу суду, що Анкета-заява не містить умов про розмір встановленого кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування, визначення розміру процентів за користування кредитом, штрафних санкцій.

Відтак, з метою захисту свого порушеного права позивач була вимушена звернутися до суду для врегулювання спірного питання у судовому порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, апелянт посилається на доводи, викладені у позовній заяві. Зазначає, судом першої інстанції не було враховано її аргументів. Також судом не взято до уваги, що відповідачем було визнано, що заява №456827 не є кредитним договором.

Наголошує, що відповідач встановив на постійній основі погашення прострочених відсотків за овердрафт, тобто додатково встановив плату за повернення заборгованості по кредитному договору. Вважає, що встановлення банком будь-якої плати за дії, які споживач здійснює на користь банку, є несправедливою та недійсною умовою кредитного договору, а отримання плати, яку встановив відповідач, за послуги, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, не передбачено ст. 20 Закону України «Про споживче кредитування».

На думку апелянта, відповідач приховав від неї реальну вартість кредиту та його складові, чим ввів її в оману, а також не здійснив розрахунок реальної річної процентної ставки, не визначив та не вказав про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді.

Відтак, її не було ознайомлено із тарифами розрахунково-касового обслуговування та тарифами за переказ коштів і приймання готівки. Звертає увагу суду, що відповідачем не було надано жодного розрахунку заборгованості, з чого вона складається та як нараховується.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Сторони у справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи(а.с. 102-111) до суду апеляційної інстанції не з`явилися і заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин не подавали.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що 02 липня 2021 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та АТ «Таскомбанк» з іншої сторони був укладений електронний договір шляхом підписання позивачем заяви №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (далі - публічна пропозиція) (а.с. 20).

Згідно з паспортом споживчого кредиту щодо кредитування рахунку споживача в рамках проекту «Sportbank», інформація яка надається споживачу до укладення договору (стандартна форма), який підписаний позивачем, передбачено, зокрема, ліміт кредиту 100 000,00 грн. (кредит надається безготівковим шляхом в межах встановленого ліміту кредитування, у випадку нестачі грошових коштів на рахунку споживача, відкритого в межах проекту «Sportbank» для здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки та інших операцій визначених договором в момент здійснення операції); нарахування процентів за користування коштами, розмір яких залежить від строку користування та своєчасності виконання зобов`язань в частині повернення отриманих кредитних коштів; комісійну винагороду за видачу готівки, за переказ коштів за рахунок кредитних коштів. Про будь-які інші комісії не вказано.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що підписавши заяву №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» від 02 липня 2021 року, позивач погодилась із умовами зазначеними в пункті 5, яким встановлено «перед підписання цієї Заяви я ознайомився з Публічною пропозицією з додатками, в тому числі частиною 1 Публічної пропозиції, що розміщена на сайті Банку ІНФОРМАЦІЯ_1 та Лендинговій сторінці https://sportbank.ua/ посилання на примірник якої, разом з додатками я отримав в Мобільному додатку «Sportbank», і з якою я ознайомлений, повністю згоден, зміст розумію, положення якої зобов`язуюся неухильно дотримуватися. В цьому випадку датою відправлення Публічної пропозиції вважається дата, з якої в Мобільному додатку стає доступним текст Публічної пропозиції (посилання на її примірники)».

Також суд у своєму рішення зазначив, що позивач звернулась до суду з неналежним способом захисту, тому позовні вимоги в частині визнання нікчемним пункту 5 заяви №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» від 02 липня 2021 року, яким встановлено «перед підписання цієї Заяви я ознайомився з Публічною пропозицією з додатками, в тому числі частиною 1 Публічної пропозиції, що розміщена на сайті Банку ІНФОРМАЦІЯ_1 та Лендинговій сторінці https://sportbank.ua/ посилання на примірник якої, разом з додатками я отримав в Мобільному додатку «Sportbank», і з якою я ознайомлений, повністю згоден, зміст розумію, положення якої зобов`язуюся неухильно дотримуватися. В цьому випадку датою відправлення Публічної пропозиції вважається дата, з якої в Мобільному додатку стає доступним текст Публічної пропозиції (посилання на її примірники)» не підлягають задоволенню.

В той же час під час розгляду справи було встановлено, що Банк надав позивачу наступні послуги: відкрив та обслуговував поточний рахунок, видав платіжну картку та встановив ліміт кредитування рахунку у сумі 21 000,00 грн. Станом на 01 травня 2023 року заборгованість за кредитом становить 32 541,03 грн: заборгованість зі сплати кредиту - 21 000,00 грн.; заборгованість зі сплати процентів - 9 555,09 грн. (з них 8 375,69 грн. прострочена); несанкціонований овердрафт - 1 985,94 грн. Позивач не надала доказів сплати заборгованості за кредитом.

Щодо вимог позивача про визнання недійсним застосування несанкціонованого овердрафту, пені та комісій за прострочення платежів (внесення суми) по кредиту, за розрахунково-касове обслуговування основної картки та комісійних доходів по платіжній картці за обслуговування неактивного рахунку, застосування яких не передбачено умовами Угоди про надання кредиту заяви №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» від 02 липня 2021 року по кредиту зобов`язати АТ «ТАСКОМБАНК» зарахувати в рахунок погашення суми кредиту (основного боргу) АТ «ТАСКОМБАНК» суд зазначив, що позивач не вказала чітко пункти договору, які на її думку мають бути визнані недійсними.

Крім того, позивач при зверненні до суду з позовом, не заперечувала факт отримання грошових коштів від відповідача як кредиту, не надала доказів нарахування їй пені та комісій, не вказала яка сума має бути зарахована, на її думку, в рахунок погашення основної суми кредиту.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК Українипідставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

За обставинами цієї справи 02 липня 2021 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та АТ «Таскомбанк» з іншої сторони був укладений електронний договір шляхом підписання позивачем заяви №456827 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».

Із листа №28143/32 від 27 жовтня 2023 року заступника голови правління АТ «Таскомбанк» Максима Земляного адресованого ОСОБА_1 вбачається, що Банком на виконання умов укладеного вище договору були наданні послуги з відкриття та обслуговування поточного банківського рахунку, видача платіжної картки, встановлено ліміт кредитування рахунку у розмірі 21 000 грн. Станом на 26 жовтня 2023 року заборгованість за кредитом становить 39 578,40 грн із яких заборгованість за сплати кредит - 22 985,94 грн, заборгованість зі сплати процентів 16 592,17 грн, (із яких 14 390,62 грн. прострочена) (а.с. 34).

Із приєднаної до матеріалів справи виписки по платіжній картці НОМЕР_1 номер рахунку НОМЕР_2 оформленої на ім`я ОСОБА_1 за період із 02 липня 2021 року по 12 листопада 2022 року було отримано споживачем грошових коштів у сумі 42 695,94 грн та повернуто банку 19 710 грн . Заборгованість складає 22 985,94 грн (а.с. 28-30).

Апеляційний суд враховує, що Верховним Судом в постанові від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18 (провадження N 61-9618св19) сформульовано правовий висновок, згідно якого доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо наявної у позивачки заборгованості за кредитом.

Перевіряючи доводи апелянта в частині неправильності висновків суду першої інстанції в частині нарахування відповідачем їй процентів за користуванні кредитом колегія суддів враховує наступне.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.

За пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування"загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування"Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".

Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 зазначено, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) "відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Таскомбанк" про захист прав споживача зазначено, що: "суд першої інстанції встановив, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому АТ "Таскомбанк" не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування"; апеляційний суд не врахував, що споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено; поза увагою апеляційного суду залишилось те, що, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування"; суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що положення договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 24 854,22 грн необґрунтована та задоволенню не підлягає".

Так із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 02 липня 2021 року підписала Заяву № 456827 про приєднання до частини Публічної пропозиції AT «ТАСКОМБАНК» на укладення Договорів про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Spotrbank.

Також ОСОБА_1 02 липня 2021 року підписала Заяву № 456827 щодо приєднання до частини 2 Публічної пропозиції AT «ТАСКОМБАНК» на укладення Договорів про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Spotrbank.

Відповідно до наданої довідки № 5310/32-Д від 23 квітня 2024 року зазначеному вище кредиту присвоєно номер № 002/10725763-SP від 02 липня 2021 року станом на 29 березня 2024 року, розмір заборгованості за договором № 002/10725763-SP від 02 липня 2021 року становить 44 531,58 грн., що вбачається із відзиву відповідача на позовну заяву. (а.с. 63)

В пункту 5 вищезазначеної Заяви про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції ОСОБА_1 підтверджує, що перед підписанням ознайомилась та акцептувала Публічну пропозицію AT «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», розміщену на сайті http://tascombank.ua/ та лендинговій сторінці http://sportbank.ua/, додатки до нього та Тарифи AT «ТАСКОМБАНК», та беззастережно приєднався до умов договору та зобов`язується неухильно дотримуватись умов Заяви, Публічної пропозиції, тарифів Банку та інших додатків, повністю згодний з їх умовами та зобов`язується їх виконувати.

Відповідно до розділу 8 Публічної пропозиції позивач підтвердила, що розуміє, що погашення кредитного ліміту передбачає обов`язковий щомісячний платіж, який складається з частки від суми поточної заборгованості, процентів за користування Овердрафтом та комісій за обслуговування заборгованості станом на останній робочий день місяця на умовах Тарифів Банку без встановлення графіку платежів.

Сторони прийшли до згоди, що Підписанням цього Договору Клієнт доручає Банку здійснювати всі необхідні списання зазначені у цьому Договорі, Публічній пропозиції, тарифах, додатках до них та в будь-якому іншому укладеному/погодженому договорі з врахуванням змін внесених до них в майбутньому та розміщених на сайті http://tascombank.ua/ та/або http://sportbank.ua/.

Сторони погодили, що відповідно до умов Заяв, Публічної пропозиції AT «ТАСКОМБАНК» та статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», позивач зобов`язаний оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання Платіжних інструментів, згідно Тарифів та доручає (надає право) Банку, в порядку договірного списання на підставі меморіальних ордерів самостійно:

- Списувати грошові кошти з рахунків Клієнта, що відкриті в Банку на суму операцій, проведених Клієнтом та/або його Довіреними особами - держателями карток у відповідності з правилами платіжної системи;

- Списувати грошові кошти з будь-яких рахунків, що відкриті в Банку для погашення усіх грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, у т.ч. комісій та винагород за отримані Клієнтом послуги, Несанкціонованої заборгованості за Овердрафтом, заборгованості за користування Овердрафтом, в тому числі для погашення використаної суми Овердрафту, сплати нарахованих відсотків за користування Овердрафтом, Кредитною лінією, Кредитом, суми страхових платежів та будь-яких інших платежів за користування кредитом, суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування (якщо цього вимагає чинне законодавство України) та платежів, пов`язаних з використанням ПК, а також погашення іншої заборгованості Клієнта перед Банком, в тому числі по укладеним договорам поруки. Клієнт доручає Банку здійснювати договірне списання коштів з ПР з ПК та/або мультивалютного ПР з ПК на суму комісій, передбачених Тарифами, що діють у Банку на момент їх сплати, процентів за користуванням Овердрафтом та Несанкціонованим овердрафтом, заборгованості за Овердрафтом та Несанкціонованим овердрафтом, процентів та інших платежів за користування Кредитом, Кредитною лінією, суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування (якщо цього вимагає чинне законодавство України) та інших платежів в строки, визначені для відповідних платежів в Правилах, Тарифах, Договорі та договорах, між Банком та Клієнтом, тощо.

Згідно з п. 8 Постанови Національного банку України № 78 від 14 серпня 2017 року особа, яка підписує документи або створює електронний документ з ЕП, цим самим засвідчує, що ознайомилась з усім текстом документа, повністю зрозумів його зміст, не має заперечень до тексту документа (або його заперечення внесені як окремий реквізит документа) і свідомо застосовував свій ЕП у контексті, передбаченому документом (підписав, затвердив, погодив, завізував, засвідчив, ознайомився).

Відповідно до п. 7.3.6. частини 2 Публічної пропозиції AT «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», до якої приєднався Позивач, Відповідач має право здійснювати договірне списання коштів з Рахунку в погашення заборгованості перед Банком та/або третіми особами, які мають право використовувати Мобільний додаток «Sportbank» для надання послуг Клієнту, та/або здійснювати договірне списання коштів з Рахунку або з інших банківських рахунків Клієнта, відкритих у Банку, в порядку передбаченому в п. 4.17. Публічної пропозиції.

Із відзиву наданого відповідачем на позовну заяву ОСОБА_1 вбачається, що будь які операції на картковому рахунку здійснювались Позивачем самостійно та на власний розсуд після успішної аутентифікації в обліковому записі Клієнта з використанням зареєстрованого в Банку номеру телефона та підтвердження операцій 3DSecure -кодами. Операції, здійснені з використанням одноразового цифрового паролю (OTP-паролю) або з використанням інших дій, що підтверджують здійснення такої операції у Мобільному додатку, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають. Всі операції проводилися у обліковому записі позивача в системі дистанційного банківського обслуговування, після успішної аутентифікації при вході в обліковий запис та із застосуванням 3D Secureдля підтвердження операцій/переказів з карткового рахунку шляхом направлення CMCз одноразовими 3DSecureпаролями на номер телефону, який належить позивачу.

Згідно з умовами Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» виключно Позивач несе відповідальність за всі проведені операції за його рахунком з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації. Банк не несе відповідальність за операції, що здійснювались Позивачем за допомогою платіжного інструмента.

На підставі Заяви при відкритті поточного рахунку у гривні було оформлено платіжну картку для розпорядження рахунком та підключено до тарифного плану.

Разом із тим колегія суддів погоджується із доводами відповдача проте, що Заява про приєднання до Публічної пропозиції AT «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» це заява на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки з встановленням Кредитного ліміту» не є Кредитним договором, оскільки відповідно до змісту даних правочинів вони укладались з метою надання позивачу за його заявою банківських послуг, їх укладено та вони містять всі істотні умови, що передбачені законодавством, а отже доводи Позивачки, наведені у позовній заяві, щодо наявності підстав для визнання їх недійсними у зв`язку з недотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» або Закону України «Про споживче кредитування» є необгрунтованими в силу не перебування сторін у кредитних правовідносинах.

Позивачка самостійно обрала банківську установу, умови та погодилась з діючими тарифами та умовами надання банківських послуг, відповідно до яких Позивачці було надано кредитні кошти у вигляді овердрафту на її банківський рахунок, що не заперечується в позовній заяві. В свою чергу Позивачка взяла на себе зобов`язання сплачувати комісії, проценти за користування кредитними коштами та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту та відповідно до графіку платежів..

При цьому відповідно до ч. 14 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів » послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Колегія суддів погоджується із доводами відповідача про те, що в умовах Заяв № 456827 від 02 липня 2021 року, відсутні будь-які супутні послуги або вимоги придбання/нав`язування від банку/третіх осіб будь-яких товарів чи послуг.

Комісії, про які йдеться в умовах Заяв № 456827 від 02 липня 2021 року їх додатках та інших укладених між сторонами документах, є комісією за обслуговування кредитної заборгованості, наявність якою залежить виключно від Позивача та наявності заборгованості за отриманим овердрафтом, при цьому умови овердрафту, розмір комісії та порядок погашення/оплати були погоджені сторонами.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції проте, що позивачкою не зазначено, які саме норми Закону порушені, які її права були порушені під час використання нею грошовими коштами банку, в межах встановленого ліміту на її платіжній картці та не додає будь яких доказів або розрахунків в обґрунтування своїх позовних вимог.

При цьому висновок суду проте, що відповідач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання з відкриття Позивачці банківського рахунку зі спеціальним платіжним засобом та встановлення погодженого з Позивачкою ліміту овердрафту на її рахунок. В свою чергу у Позивачки виникли зобов`язання, щодо своєчасного повернення використаних нею коштів понад залишок її власних коштів на даному рахунку.

Умовами погоджених сторонами Заяв № 456827 від 02 липня 2021 року, публічної пропозиції, тарифів, зокрема були врегульовані умови та дії банку у разі неналежного виконання Позивачкою обов`язку своєчасного поповнення коштів на своєму рахунку для повернення коштів використаних в межах ліміту овердрафту, отже, оскільки всі умови, ліміти, комісії/відсотки були заздалегідь погоджені сторонами, про що свідчить підпис Позивачки на Заявах № 456827 від 02 липня 2021 року, не має жодних підстав стверджувати, що вищезазначені умови є надуманими чи необгрунтованими або несправедливими.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції проте, що в супереч вимогам ст. ст. 18 та 21 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачем не наведено фактів порушення прав споживача як під час підписання Заяв № 456827 від 02 липня 2021 року та надання коштів Відповідачем у вигляді овердрафту на рахунку, так і під час подальшого обслуговування заборгованості.

Відповідно до змісту вищезазначених правочинів вони укладались між сторонами з метою надання позивачці банківських послуг, відповідно до погоджених сторонами умов та тарифів банку, та містять всі істотні умови, що передбачені законодавством, чинним на момент їх підписання, а отже доводи позивачки, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв