Справа № 296/9159/24
У Х В А Л А

Іменем України

про повернення заяви

17 лютого 2025 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Шкиря В.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 02.10.2024, справа передана на розгляд судді Шкирі В.М.

25.10.2024 відкрито провадження у справі та визначено про спрощений порядок розгляду справи з повідомленням сторін.

Разом з тим, під час розгляду справи було з`ясовано, що суддею поспішно було відкрито провадження в цій справі, оскільки позовна заява не відповідає вимогам п.1 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме позивачем не вказано місце проживання чи перебування відповідача- ОСОБА_2 .

15.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Вказана ухвала 15.01.2025 була відправлена до Єдиного державного реєстру судових рішень. Зареєстрована: 16.01.2025. Оприлюднено: 17.01.2025. Також ухвалу суду було направлено позивачу на його електронну пошту, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Станом на 17.02.2025 позивачем недоліки позовної заяви не усунуто.

Недоліки позовної заяви унеможливлюють розгляд справи по суті,оскільки відсутня вказівка місця проживання чи перебування відповідача чи навіть його останнє відоме місце перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст.12 ЦПК України).

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28 жовтня 1998 року та Круз проти Польщі від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У своєму рішенні у справі Пономарьов проти України від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, суд вважає, що позивач станом розгляду своєї справи не цікавився, недоліки вказані в ухвалі суду ані в строк, визначений ухвалою суду від 15.01.2025, ані станом на день винесення даної ухвали не усунув , хоча судом вжито всіх передбачених ЦПК України заходів для повідомлення позивача про недоліки його позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Враховуючи, що станом на 17.02.2025 недоліки позовної заяви не було усунуто така, підлягає поверненню, що не перешкоджає повторно звернутися до суду.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із заявою й усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. М. Шкиря