Справа № 671/2173/24
Провадження № 2/671/192/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2025 р. м. Волочиськ
Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючий суддя Никифоров Є.О.,
секретар судового засідання Козак Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Волочиський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія» про зняття арешту з майна.
На обґрунтування позову вказано, що позивач є власником квартири за номером АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Яковлєвим М. К., зареєстрованим в реєстрі за реєстраційним № 310. Право власності позивача на вказану квартиру підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно за № 394762119.
14 квітня 2008 року у зв`язку з укладенням кредитного договору № 14/04/2008/840-К/23 від 14 квітня 2008 року, між позивачем та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено іпотечний договір. Предметом вказаного договору (предметом іпотеки) була квартира номер АДРЕСА_1 .
В подальшому зобов`язання по вказаному кредитному договору ПАТ КБ «Надра» передані ТОВ «Галицька Фінансова компанія».
Нещодавно ОСОБА_1 стало відомо про те, що на все її нерухоме майно (вищевказану квартиру) накладено арешт.
02 жовтня 2024 року позивачка звернулася до Волочиського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна.
Відповіддю Волочиського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 жовтня 2024 року вказано, що проведеною перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі ДВС відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні. Однак згідно даних АСВП на виконанні перебували:
Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки.
Оскільки у позивачки немає можливості надати документальне підтвердження фактів, необхідних для зняття арешту, то вона змушена звернутися до суду.
На даний час іпотечний договір припинений і так як усі умови правочину перед ТОВ «Галицька Фінансова компанія» виконані, про що 04.04.2024 за індексним номером 372774158 до Державного реєстру речових прав приватним нотаріусом Сиротяк М. Р. Львівського міського нотаріального округу внесено відповідні відомості.
У зв`язку з тим, що позивач не може розпоряджатися належним йому на праві власності майном, просить суд зняти арешт з нерухомого майна вказаної вище квартири, ОСОБА_1 , за реєстраційним номером обтяження 2078495, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника (з ідентифікатором), серія та номер: 38211983, виданий 29 травня 2013 року, видавник: ОСОБА_2 , Відділ державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції, Хмельницька область.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.
Представник відповідача ТОВ «Галицька фінансова компанія» в судове засідання не з`явився, відзиву не надав.
Заявою № 5/24 від 27.11.2024 директор ТОВ «Галицька фінансова компанія» повідомив, що заборгованість ОСОБА_1 перед товариством відсутня, в реєстрі обтяжень нерухомого майна відсутні іпотеки та заборони від ТОВ «Галицька фінансова компанія».
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.
Оскільки представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив не подав, суд, на підставі положень статті 223 ЦПК України, дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, позивач є власником квартири за номером АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Яковлєвим М. К., зареєстрованим в реєстрі за реєстраційним № 310.
Право власності позивача на вказану квартиру підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно за № 394762119.
14 квітня 2008 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено іпотечний договір відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку ВАТ КБ «Надра» належну квартиру номер АДРЕСА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником ОСОБА_3 за кредитним договором № 14/04/2008/840-К/23 від 14 квітня 2008 року, що укладений останнім з ВАТ КБ «Надра».
В подальшому право вимоги по вказаному кредитному договору ПАТ КБ «Надра» передало ТОВ «Дніпрофінансгруп» за договором відступлення права вимоги від 15.07.2020.
ТОВ «Дніпрофінансгруп», в свою чергу, передало право вимоги ТОВ «ФК «Факторингс» за договором відступлення права вимоги від 20.07.2020, а ТОВ «ФК «Факторингс» передало право вимоги до ТОВ «Галицька Фінансова компанія» за договором відступлення права вимоги від 20.07.2020.
29 травня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 26 листопада 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), що підтверджується Відповіддю Волочиського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02 жовтня 2024 року.
Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, арешт накладено на все нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника (з ідентифікатором), серія та номер: 38211983, виданий 29 травня 2013 року, видавник: ОСОБА_2 , Відділ державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції, Хмельницька область. Номер запису про обтяження: 207895. Особи, майно/право якої обтяжується: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 .
На даний час іпотечний договір припинений і так як усі умови правочину перед ТОВ «Галицька Фінансова компанія» виконані, про що 04.04.2024 за індексним номером 372774158 до Державного реєстру речових прав приватним нотаріусом Сиротяк М. Р. Львівського міського нотаріального округу внесено відповідні відомості.
Відповідно до заяви № 5/24 від 27.11.2024 директор ТОВ «Галицька фінансова компанія» повідомив, що заборгованість ОСОБА_1 перед товариством відсутня, в реєстрі обтяжень нерухомого майна відсутні іпотеки та заборони від ТОВ «Галицька фінансова компанія».
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
У частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина п`ята вказаної статті також передбачає, що у всіх інших випадках (крім тих, що прямо передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження») арешт може бути знятий за рішенням суду.
Пленум ВССУ у п. 2 Постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Надані позивачем докази вказують на те, що арешт майна було накладено державним виконавцем при виконанні судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 боргу, що виник за кредитним договором № 14/04/2008/840-К/23 від 14 квітня 2008 року, що укладений між позичальником ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Галицька фінансова компанія». На даний час будь-який обов`язок у позивача перед ТОВ «Галицька фінансова компанія» відсутній, що підтверджується записом про припинення іпотеки та повідомленням ТОВ «Галицька фінансова компанія» про відсутність заборгованості, разом з тим, при закінченні виконавчого провадження арешт не було знято, що перешкоджає позивачеві як власнику майна, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За вказаних обставин обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права, шляхом зняття арешту, буде ефективним, оскільки він відповідає змісту відповідного права, характеру його порушення, та спричиненим цими діяннями наслідкам, так як зняття арешту надасть можливість власнику виключити відповідний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та, відповідно, вільно розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.
Отже, позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 82, 223, 229, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 328, 321, 391 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Зняти арешт з квартири за номером АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером обтяження 2078495, який накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника (з ідентифікатором), серія та номер: 38211983, виданий 29 травня 2013 року, видавник: ОСОБА_2 , Відділ державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції, Хмельницька область.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 18.02.2025.
Суддя Є. О. Никифоров