ПОСТАНОВА

іменем України

05 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 941/593/23

провадження № 22-ц/4809/161/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - Петрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2024 року, у складі судді Шаєнко Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Петрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що він з відповідачем проживали у фактичних шлюбних відносинах, проте з 2011 року вони не проживали разом. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , відомості про батька дитинизаписані відповідно до частини 1 статті 135 СК України за вказівкою матері.

Посилаючись те, що він не є батьком дитини,просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису від 26 січня 2012 року №2 про народження дитини ОСОБА_3 , зробленого Новостародубською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказані рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Ковальова Т.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач причини неявки суду не повідомив. Третя особа направила заяву про розгляд справи без участі свого представника (а.с.205).

Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні у його мотивувальній частині.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у фактичних шлюбних відносинах, які припинені з 2011 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_2 - матір`ю. Відомості про батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №2 від 26 січня 2012 року, вчинений Новостародубською сільською радою Петрівського району Кіровоградській області (а. с.7).

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2023 року у справі за клопотанням позивача призначалася судово-генетична експертиза з метою встановлення кровного споріднення між ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведення якої було доручено експертам медико-генетичного центру ТОВ «МамаПапа»(а.с.88).

Як убачається з листа медико-генетичного центру ТОВ «МамаПапа» від 25 квітня 2024 року №0125-24 експертом призначалась дата відбору зразків для проведення експертизи. ОСОБА_1 з`явився в призначений час та у нього було взято біологічні зразки, він пройшов ідентифікацію та фотофіксацію, однак експертиза не була проведена, оскільки відповідач разом з дитиною, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася до експертної установи, що унеможливило її проведення. Про причину неявки відповідачем не повідомлено. У зв`язку з зазначеним ухвала суду від 13 вересня 2023 року залишена без виконання (а.с.125-126).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі була призначена судово-генетична експертиза, яка була повернута без виконання, а тому можливість встановити факт біологічного батьківства позивача щодо дитини відсутня, оскільки доведеність кровної спорідненості батька із дитиною є предметом доказування по справі.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У справі, що переглядається, встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. При цьому факт сумісного проживання сторони не оспорюють.

Стаття 125 СК України визначає походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері і батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За змістом частини другої статті 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Однак, у справі, яка переглядається, матеріали справи не містять доказів про те, що інша особа подала заяву про своє батьківство відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а на думку апеляційного суду, вимога про виключення запису про позивача, як батька дитини, без подання іншою особою відповідної заяви буде суперечити вимогам частини другої статті 138 СК України та інтересам дитини.

Пунктами першим-другим статті третьої Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

За таких обставин постанова апеляційного суду підлягає зміні шляхом виключення з її мотивувальної частини посилань на відсутність можливості встановити факт біологічного батьківства позивача щодо дитини, через відсутність висновку судової генетичної експертизи та невстановлення злісного ухилення відповідача від її проведення.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

В даному випадку ОСОБА_1 обрано неправильний спосіб захисту за відсутності заяви іншої особи про визнання батьківства.

Відповідно до частин першої, другої і четвертої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення за умови, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене вище апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення слід змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови, а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, задовольнити частково.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2024 рокузмінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

С.І. Мурашко