Справа №333/7037/24
Провадження №2/333/452/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, оф. 1007, ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

13.08.2024 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №7002.UAH.

Вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2018 року між АТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» та ОСОБА_2 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання анкети-заяви на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої 06.07.2018 року відповідачем було підписано виписку-повідомлення №7002.UAH до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «ЮНЕКС БАНК».

Відповідно до виписки-повідомлення №7002.UAH до вказаного договору та анкети-заяви відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 з використанням платіжної картки №5375хххххххх9115 у гривні та встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами фіксована - 48,00% річних, строк кредитування до 06.07.2019 року.

В період з 06.07.2018 року відповідач отримав грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 06.07.2018 року по 31.03.2021 року.

28.03.2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту №1, до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «Омега Фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021 року, між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» 31.03.2021 року укладено договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників АТ «ЮНЕКС БАНК», в тому числі і до відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором №7002.UAH від 06.07.2018 року.

Станом на 31.03.2021 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №7002.UAH становить 35 517,24 грн.

12.05.2021 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги №04-21/330/Ф і надано строк для погашення суми заборгованості, чого відповідачем зроблено не було.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути заборгованість у розмірі 35 517,24 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Ухвалою суду від 04.06.2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників процесу; витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку як внутрішньо переміщена особа.

29.08.2024 року на адресу суду від Міністерства соціальної політики України надійшла відповідь, в якій зазначено, що фактичне місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .

05.12.2024 року до суду від представника відповідача Цимбалюка М.Г. надійшов відзив на позовну заяву.

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.06.2024 року відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подачі відзиву на позовну заяву.

Враховуючи, що представник відповідача отримав ухвалу про відкриття провадження 29.10.2024 року, а подав відзив лише 05.12.2024 року, тобто з пропуском строку, суд не бере його до уваги.

Ухвалою суду від 05.12.2024 року зобов`язано ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» надати на адресу суду оригінали: анкети-заяви від 05.07.2018 року від імені ОСОБА_2 ; виписки-повідомлення від 06.07.2018 року №7002.UAH на ім`я ОСОБА_2

13.01.2025 року на адресу суду надійшли запитувані документи.

13.02.2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких останній заперечує, що ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором, так як відповідач не надав оригіналів документів, які підписувалися між відповідачем та АТ «ЮНЕКС БАНК», та докази отримання відповідачем повідомлення про заміну кредитора. Також представник відповідача не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки йому не зрозуміло з яких підстав, строків та ставок був зроблений цей розрахунок.

Щодо правничої допомоги зазначив, що позов є шаблонним, розрахунки, експертизи не проводились, позов створений у системі електронного судочинства, тому заявлений розмір у 6 000,00 грн. є надмірним.

Просив застосувати строки позовної давності.

В судове засідання представник ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» Кумко О.Д. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в позовній заяві просила розглянути справу без участі представника товариства.

Представник відповідача Цимбалюк М.Г. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, наведених у письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У розумінні статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 05.07.2018 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до АТ «ЮНЕКС БАНК» з анкетою-заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої 06.07.2018 року було підписано виписку-повідомлення №7002.UAH до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «ЮНЕКС БАНК».

Підписанням вказаної анкети-заяви відповідач акцептував та приєднався до Публічної пропозиції ПАТ «ЮНЕКС БАНК» на укладання договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на офіційному сайті Банку, погодився з тим, що ця анкета-заява разом з вищевказаною публічною пропозицією та додатками до неї (правилами, умовами, тарифами) становить між клієнтом та банком договір про комплексне банківське обслуговування.

Розмір відновлювальної відкличної кредитної лінії, встановлений на підставі розгляду цієї анкети заяви зазначається у виписці-повідомленні до Договору.

Відповідно до виписки-повідомлення №7002.UAH до вказаного договору та анкети-заяви відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 з використанням платіжної картки №5375хххххххх9115 у гривні та встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами фіксована - 48,00% річних, реальна річна процентна ставка 68,8122% річних, строк кредитування до 06.07.2019 року.

Згідно розписки ОСОБА_2 отримав №5375хххххххх9115 06.07.2018 року.

Щодо відступлення права вимоги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - АТ «ЮНЕКС БАНК».

Переможцем електронного аукціону є - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1, сформованого 28.03.2021 року.

31.03.2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №31/03-2021, відповідно до якого АТ «ЮНЕКС БАНК» відступило на користь ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» права вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №7002.UAH від 06.07.2018 року, укладеного між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_2 .

Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФЇНАНС» щодо відповідача підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року, актом прийому-передачі прав вимоги від 31.03.2021 року до вказаного договору факторингу та платіжним дорученням №63 від 31.03.2021 року.

Відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №7002.UAH від 06.07.2018 року перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 35 517,24 грн., з яких: 22162,74 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 2383,52 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1000,68 грн. - проценти за кредитом; 9770,30 грн. - прострочені проценти за кредитом; 200,00 грн. - штрафи, пені.

12.05.2021 року позивачем було направлено повідомлення ОСОБА_2 про відступлення права вимоги.

Поштове відправлення № 003, яким було надіслано Повідомлення про відступлення права вимоги відповідачу, було повернуто відправнику - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС » із відміткою на конверті «повертається за закінченням терміну зберігання».

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979 цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення ОСОБА_2 про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.02.2018 року, справа № 278/1679/13-ц.

Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №7002.UAH від 06.07.2018 року.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ЮНЕКС БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд звертає увагу на те, що анкета-заява, підписана ОСОБА_2 05.07.2018 року, не містить умов про те, що складовою невід`ємною частиною Договору про комплексне банківське обслуговування є Паспорт споживчого кредиту. Саме тому інформацію та умови, зазначені у ньому, не можна вважати узгодженими між сторонами кредитного договору.

Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20 виснувала, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми.

Отже, вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приймає до уваги дані що містяться в анкеті-заяві від 05.07.2018 року та дані виписки-повідомлення №7002.UAH до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «ЮНЕКС БАНК» та анкети-заяви.

Відповідно до умов анкети-заяви та виписки-повідомлення, процентна ставка за користування кредитними коштами становить 48,00 % річних, строком до 06.07.2019 року. Умов щодо продовження строку дії договору ані анкета заява, ані виписка-повідомлення не містять.

Відтак, суд наголошує на тому, що лише у межах строку кредитування, тобто до 06.07.2019 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Розрахунок заборгованості за договором здійснено станом на 31.03.2021 року.

З деталізованого розрахунку заборгованості судом встановлено, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №7002.UAH становить 35 517,24 грн., з яких: 22162,74 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 2383,52 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1000,68 грн. - проценти за кредитом; 9770,30 грн. - прострочені проценти за кредитом; 200,00 грн. - штрафи, пені.

Суд звертає увагу на те, що повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, на кінець останнього робочого дня звітного місяця, упродовж строку кредитування, кількість платежів 12. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Щодо стягнення відсотків

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №723/304/16-ц (провадження N14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі №638/13683/15-ц (провадження N14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою.

Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Між тим, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, а саме статтею 625 ЦК України позивач не пред`явив.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що станом на 06.07.2019 року (закінчення строку дії кредитного договору) заборгованість відповідача за тілом кредиту становила 18 510,99грн., за процентами 653,34 грн. Проте, після закінчення строку кредитування, продовжилось нарахування відсотків, прострочених відсотків, простроченого тіла, що не було узгоджено між банком та позичальником відповідно до умов анкети-заяви та виписки-повідомлення.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 1 000,68 грн. (строкові відсотки згідно умов договору) та 9 770,30 грн. (прострочені відсотки згідно умов договору) не підлягають задоволенню, оскільки вони нараховані банком вже після закінчення строку дії кредитного договору, в той час коли з деталізованого розрахунку заборгованості та виписки за рахунком відповідача встановленою, що заборгованість за відсотками становила 653,34 грн., яку було сплачено 10.07.2019 року.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти згідно умов договору в добровільному порядку не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання.

Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість за кредитним договором, а саме за тілом кредиту становить 24 546,26 грн.

З виписки по рахунку та деталізованого розрахунку заборгованості, судом встановлено, що після закінчення обумовленого строку кредитування відповідачем було сплачено з 10.07.2019 року по 31.03.2021 року 40 390,86 грн., з яких 9 160,39 грн. було зараховано на погашення відсотків, які були неправомірно нараховані. А тому суми списаних коштів за цей період належить відрахувати від визначеної до стягнення суми заборгованості за тілом кредиту. Штраф, про стягнення якого ставить питання позивач, у розмірі 200,00 грн. до стягнення з відповідача не підлягають оскільки станом на день закінчення строку дії кредитного договору вказана заборгованість була відсутня

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що сума заборгованості за кредитом, яку необхідно стягнути з відповідача, складає 15 385,32 грн. (24 546,26 грн.(тіло кредиту) - 9 160,39 грн. (сума безпідставно нарахованих відсотків)

Щодо строку позовної давності

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно із приписами ст.ст. 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 03 квітня 2020 р. на всій території України. У подальшому він був продовжений до 30 червня 2023 року.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами). Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Останнім днем кредитування є 06.07.2019 року, а з позовом ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» звернулося 13.08.2024 року.

Враховуючи наведене, строк позовної давності позивачем не пропущено.

Розглянувши вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_2 на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн., суд дійшов до висновку про їх часткове задоволення, виходячи з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано копії: договору про надання правової допомоги від 07.12.2023 року, акту наданих послуг від 09.08.2024 року, платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1378 від 12.08.2024 року.

Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (фактично представником позивача складено тільки позовну заяву та відповідь на відзив, по справі було п`ять судових засідання, у яких представник позивача участі не приймав), а також з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов було задоволено на 43,32% (15 385,32х100/35 517,24), судовий збір підлягає стягненню у сумі 1 049,38 грн. (2 422,40*43,32/100).

Керуючись ст.ст. 512, 514, 522, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 617, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 265, 268,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, оф. 1007, ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (місце знаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, оф.1007, ) суму заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування № 7002.UAH від 06.07.2018 року в розмірі 15 385 (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (місце знаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, оф.1007, ) 1 049 (одна тисяча сорок дев`ять) грн. 38 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (місце знаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, оф.1007, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.02.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод