Провадження №2/592/459/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді Титаренко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Каплін А.А.

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача, ОСОБА_2 , адвоката Ющенка А.Ю.,

законного представника позивача ОСОБА_3 , Єрмоленко А.М.

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії, згідно якої просять: визнати відмову Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради у передачі кімнат № 11-12 та 2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протиправною; зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради передати у спільну сумісну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кімнати № 11-12 та 2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 05.07.2006 підприємством Сумське ЛВУМГ на підставі заяви ОСОБА_2 було надано ордер № 775 на тимчасову реєстрацію на 1 рік їй та її сину ОСОБА_4 у кімнатах 11-12 в жилому приміщенні, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Починаючи з цього часу позивачка та її син були зареєстровані за вказаною адресою та проживали там де проживають і наразі. Надалі склад сім`ї позивачки збільшився, оскільки син одружився, та народилася онука. Таким чином він став складатися з: ОСОБА_2 , сина ОСОБА_4 , 1987 р.н., невістки ОСОБА_1 , 1989 р.н., та онуки ОСОБА_3 , 2013 р.н. На підставі збільшення кількості членів сім`ї та виникнення потреби у поліпшенні умов проживання, було подана заява до підприємства про надання додаткової житлової площі. 17.01.2019 Сумське ЛВУМГ філії - УМГ «Київтрансгаз» спільним рішенням №138 адміністрації та профспілкового комітету Сумського ЛВУМГ ОСОБА_2 видано ордер на житлову площу в гуртожитку № НОМЕР_1 на право на зайняття сім`єю з 4 осіб жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 додатково до кімнат 11-12, кімнату 2, площею 11,9 кв.м. 26.07.2023 Рішенням Сумської міської ради № 3797-МР «Про надання дозволу на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, розташованих по АДРЕСА_2 » було вирішено дозволити приватизацію його жилих приміщень. Позивач зверталась до Управління «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» щодо приватизації трьох житлових кімнат № 11-12, 2. 19.01.2024 (вих. № 14.01.15/36), однак їй було надано відповідь, що кімнати 11-12, 2, не об`єднані в одне житлове приміщення, а є трьома різними об`єктами нерухомого майна з різними поштовими адресами, а тому передати вказані кімнати у спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не має законних підстав. Вказаною відмовою право позивачки на приватизацію порушено, оскільки вона та члени родини користуються усіма кімнатами як одним об`єктом нерухомості і виявили бажання приватизувати вказане майно у відповідності до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та представник ОСОБА_2 , адвокат Ющенка А.Ю., свої позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача надав до суду відзив, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що неможливо приватизувати три нерухомих об`єкта, а також в майбутньому унеможливлює здійснити внесення відомостей до реєстру нерухомого майна та сформувати витяг, який буде підтверджувати право власності.

Ухвалою від 04.11.2024 суд відкрив загальне позовне провадження та призначив підготовче судове засідання.

23.12.2024 ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин.

05.07.2006 підприємством Сумське ЛВУМГ ОСОБА_2 було видано ордер № 775 на тимчасову реєстрацію в приміщенні на 1 рік, з сім`єю з 2 чоловік на право тимчасової реєстрації в жилому приміщенні площею 24 кв.м, в 2 кімнатах гуртожитку о АДРЕСА_3 . Склад сім`ї: ОСОБА_2 заявник, ОСОБА_4 син (а.с. 15).

17.01.2019 Сумське ЛВУМГ філії - УМГ «Київтрансгаз» спільним рішенням №138 адміністрації та профспілкового комітету Сумського ЛВУМГ видало ОСОБА_2 ордер на житлову площу в гуртожитку АДРЕСА_4 на право на зайняття із сім`єю з 4 осіб жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_5 , площею 11,9 кв.м. Склад сім`ї: ОСОБА_2 заявник, ОСОБА_4 син, ОСОБА_1 невістка, ОСОБА_3 онука (а.с. 14).

Рішенням Сумської міської ради № 3797-МР від 26.07.2023 «Про надання дозволу на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, розташованих по АДРЕСА_2 » вирішено залишити житловий комплекс гуртожитку АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 у статусі гуртожитку та дозволити приватизацію його жилих приміщень (а.с. 16).

Відповідно до листа Управління комунального майна Сумської міської ради від 29.12.2023 № 193/10.01-10 неприватизовані кімнати будинку АДРЕСА_1 , зокрема, кімнати АДРЕСА_7 , перебувають у комунальній власності Сумської міської територіальної громади (а.с. 17).

З витягів з реєстру територіальної громади Сумської територіальної громади вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 18-21).

Відповідно до довідок від 29.12.2023, виданих АТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10018/0145 філії Сумського обласного управління, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , в основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів значаться. Житловий чек не використаний. ОСОБА_3 в додаткових списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів не значиться (а.с. 22-25).

З довідок, виданих Департаментом забезпечення ресурсних платежів від 28.12.2023, вбачається, що згідно з документами, наявними в інвентаризаційних справах, отриманих станом на 29.12.2012 від КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» СМР, які зберігаються у Департаменті забезпечення ресурсних платежів СМР, нерухоме майно, належне на праві власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , не зареєстровано (а.с. 27-29).

Листом від 19.01.2024 №14.01-15/36 Управління «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» повідомило ОСОБА_6 , що кімнати 11-12, 2, не об`єднані в одне житлове приміщення, а є трьома різними об`єктами нерухомого майна з різними поштовими адресами, а тому передати вказані кімнати у спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не має законних підстав (а.с. 34).

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У ч. 3 ст. 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

З матеріалів справи вбачається, що кімнати за адресою: АДРЕСА_5 , до кімнат, що не підлягають приватизації на підставі статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не відносяться.

Враховуючи, що позивачі на законних підставах зареєстровані та постійно проживають у вказаних кімнатах, відмова в приватизації займаного ними житла є такою, що порушує їх право на приватизацію.

Крім того, відповідно до ст. 65-1 ЖК України, наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством.

Згідно з ч. 4-5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Суд встановив, що позивачі вселені у квартиру на законних підставах, незаконність їх проживання ніким не спростована та не заперечувалась, та враховуючи, що в них є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, відмова у приватизації позбавляє їх можливості реалізувати своє право на приватизацію кімнат.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

За змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуюються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не передача у власність, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення .

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.202 у справі №483/731/19 (провадження № 61-1845св20).

Суд враховує правові позиції Верховного Суду висловлені в постанові від 08.06.2022 у справі № 202/3820/19 (провадження № 61-836св21) Верховний Суд вважав обґрунтованими вимоги про зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири. Тобто, був обраний спосіб захисту зобов`язати провести приватизацію квартири.

Про ефективність та належність визначеного позивачем способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом зобов`язання вчинити дії щодо приватизації свідчать висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.201 у справі № 183/2859/16 (провадження № 61-10997св18), від 19.06.2019 у справі № 338/347/16-ц (провадження № 61-24054св18), від 30.09.2020 у справі № 754/6918/18 (провадження № 61-13774св19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18).

Суд враховує правові позиції Великої Палати Верховного Суду висловлені в постанові від 20.06.2018 у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). У цій справі було визнано неправомірною відмову департаменту житлового господарства міської ради у приватизації і зобов`язано департамент провести приватизацію квартири.

Тобто, судова практика передбачає такі способи захисту, які зводяться до визнання безпідставною відмови органу приватизації і зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію житла.

За таких обставин, з урахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивачів, враховуючи способи захисту цивільних прав, суд вважає за необхідне визнати відмову Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради у передачі кімнат № 11-12 та 2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протиправною.

Позовні вимоги про зобов`язання передати у спільну сумісну власність кімнати № 11-12 та 2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , не є належним способом захисту прав позивача, оскільки суд, у цьому випадку, не наділений правом приймати рішення щодо передачі у спільну сумісну власність неприватизованого житла за вищенаведеними в рішенні нормами права, тому в цій частині позову слід відмовити.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 352 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати відмову Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради у передачі кімнат № 11-12 та 2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протиправною.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в разі оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Сумська міська рада в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Британська, 21, .

Дата складання повного судового рішення 17.02.2025

Суддя В.В. Титаренко