Справа № 182/1843/24
Провадження № 2/0182/446/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.02.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 9818 та № 1009 в розмірі 303354 грн 01 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 3640 грн 25 коп.

На обґрунтування позову зазначено, що 25.03.2019 між АТ "Банк кредит Дніпро" та ОСОБА_1 було укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 9818. Відповідно до Кредитного договору, банк встановлює Позичальнику кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути та плату за користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 48%, на прострочену заборгованість за кредитом: 56% річних. Згідно умов Кредитного договору, строк кредиту - 12 місяців. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 23.01.2024 становить 45719,65 грн., з яких: залишок простроченого кредиту 17632,69 грн.; залишок прострочених відсотків 20483,63 грн; залишок прострочених комісій 7603.33 грн.

Окрім того, 14.05.2021 року між АТ "Банк кредит Дніпро" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 1009, відповідно до умов якого, банк надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 163934,40 гривень, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в строк до 14.05.2026. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 14.05.2021 по 13.09.2022 - 3% від суми кредиту, з 14.09.2023 по 13.12.2023 2,5% від суми кредиту, з 14.12.2023 по 13.03.2024 1,5% від суми кредиту, з 14.03.2025 по 14.05.2026 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001%, на прострочену заборгованість за Кредитом: 56,0% річних.

У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 23.01.2024 становить 257634,36 грн., з яких: залишок простроченого кредиту 154197.91 грн.; залишок прострочених відсотків 2,66 грн.; залишок прострочених комісій 103433,79 грн.

У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами в сумі 303354 грн. 01 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою про відкриття провадження від 12.04.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

26.04.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву АТ "Банк кредит Дніпро", згідно якого відповідач просить в частині стягнення грошових коштів за кредитним договором №9818 від 25.03.2021 року закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору. А також, у задоволенні позову, щодо стягнення грошових коштів за кредитним договором №1009 від 14.05.2021 року відмовити у повному обсязі (а.с.49-54).

07.05.2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, в якій позивач позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с.55-68)

16.05.2024 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.69-77).

23.05.2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надані додаткові пояснення по справі (а.с.78-87).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 25.03.2021 року між Акціонерним товариством "Банк кредит Дніпро" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №9818 про встановлення кредитного ліміту, за умовами якого Банк встановив ОСОБА_1 кредитний ліміт 200000,00 грн. строком на 12 місяців. Продовження строку дії кредитної лінії може здійснюватися необмежену кількість разів. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і нараховується на строкову заборгованість за кредитом 48,00 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 2% від фактичної заборгованості за кредитом станом на останній банківський день поточного місяця.

14.05.2021 року між Акціонерним товариством "Банк кредит Дніпро" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1009, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 163934,40 грн., строк кредитування 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту 14.05.2026 року. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 14.05.2021 по 13.09.2022 - 3% від суми кредиту, з 14.09.2023 по 13.12.2023 2,5% від суми кредиту, з 14.12.2023 по 13.03.2024 1,5% від суми кредиту, з 14.03.2025 по 14.05.2026 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001%, на прострочену заборгованість за Кредитом: 56,0% річних.

Також відповідачем 25 березня 2021 року була підписана заява-згода № 40146 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, відповідно до якої він підтвердив, що погодився отримувати банківські послуги на умовах, що зазначені в УДБО та підтвердив, що всі умови їй зрозумілі (а.с.34).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №9818 від 25.03.2021, станом на 23.01.2024, наданого позивачем, ОСОБА_1 має заборгованість 45719,65 грн., яка складається з: залишок простроченого кредиту 17632,69 грн.; залишок прострочених відсотків 20483,63 грн.; залишок прострочених комісій 7603,33 грн (а.с.28).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1009 від 14.05.2021, станом на 23.01.2024, наданого позивачем, ОСОБА_1 має заборгованість 257634,36 грн., яка складається з: залишок простроченого кредиту 154197,91 грн; залишок прострочених відсотків 2,66 грн; залишок прострочених комісій 103433,79 грн. (а.с.36).

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 626,628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 Цивільного кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, проценти за Договором кредиту це винагорода Банку, яку сплачує позичальник за надання послуг кредитування в порядку і розмірі, обумовленому в Договорі.

Відповідач ОСОБА_1 підписав обидва договори кредиту, положення яких чітко визначають розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом, а також відповідальність за прострочення або невиконання зобов`язань, а тому його заперечення проти сплати процентів за користування кредитом є необґрунтованими.

У частинах першій, третій статті 509 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Щодо твердження відповідача, що стягнення за договором №9818 є безпідставними, оскільки сума кредиту ним повернута та у позивача відсутні підстави для звернення до суду із вимогами про стягнення з нього грошових коштів, а тому в цій частині провадження підлягає закриттю суд зазначає наступне.

Як вбачається із розрахунків заборгованості за договором №9818 та виписок по особовому рахунку відповідача, на який видавались кредитні кошти, заборгованість існує. Так, відповідачем дійсно вносились платежі в рахунок погашення кредиту, однак дані погашення здійснювались ним до кінця серпня 2021 року. Із наявного розрахунку заборгованості та виписок вбачається, що після здійснення ним останнього повернення коштів на його рахунку залишилась заборгованість 17635,29 грн. за строковим кредитом, 726, 58 грн. процентів та 352,71 грн. комісій. Отже заборгованість не була погашена в повному обсязі. Отже, твердження відповідача про повне погашення боргу за договором №9818 про встановлення кредитного ліміту не відповідає дійсності, оскільки надані суду докази свідчать, що заборгованість повністю не було погашено, а тому і підстав для закриття провадження згідно із ст.255 ЦПК України не має.

Позивачем надано докази існування між сторонами договірних правовідносин на підставі кредитних договорів №9818 та №1009, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за кредитними договорами.

Розмір невиконаних зобов`язань станом на 23.01.2024 року підтверджується даними розрахунків заборгованості за кредитними договорами, яка складає 303354 грн. 01 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №9818 від 25.03.2021 та розрахунком заборгованості за договором №1009 від 14.05.2021, укладених між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 .

Натомість відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано наявність заборгованості за кредитними договорами в розмірі визначеному позивачем.

Разом з тим, суд не погоджується із позовними вимогами позивача в частині стягнення прострочених комісій за обслуговування кредиту у розмірі 7603,33 грн. за договором №9818 від 25.03.2021 року та у розмірі 103433,79 грн. за договором №1009 від 14.05.2021 року.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 06 листопада2023 року № 204/224/21.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті1та частини другої статті8 Закону України «Про споживче кредитування»Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом,іншимиактами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за простроченою комісією у розмірі 7603,33 грн. за договором №9818 від 25.03.2021 року та у розмірі 103433,79 грн. за договором №1009 від 14.05.2021 року.

Відповідно до ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №9818 від 25.03.2021 року у розмірі 38116,36 грн., з яких залишок простроченого кредиту у розмірі 17632,69 грн. та залишок прострочених відсотків у розмірі 20483,63 грн. та за договором №1009 від 14.05.2021 року у розмірі 154200,57 грн., з яких залишок простроченого кредиту у розмірі 154197,91 грн. та залишок прострочених відсотків у розмірі 2,66 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2307,80 грн. (3640,25*192316,90/303354,01).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за договором про встановлення кредитного ліміту №9818 від 25.03.2021 року у сумі 38116 грн. 36 коп. (тридцять вісім тисяч сто шістнадцять грн. 36 коп.) яка складається із: суми залишку простроченого кредиту 17632,69 грн.; суми прострочених відсотків 20483,63 грн.; та заборгованості за кредитним договором №1009 від 14.05.2021 року в розмірі 154200 грн. 57 коп. (сто п`ятдесят чотири тисячі двісті грн. 57 коп.) яка складається із: суми залишку простроченого кредиту 154197,91 грн.; суми прострочених відсотків 2,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» судовий збір в розмірі 2307,80 грн. (дві тисячі триста сім грн. 80 коп.).

В іншому відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. В. Рунчева