Справа № 156/1364/24
Провадження № 2/156/41/25
Рядок статзвіту № 60
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Малюшевської І.Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у сел. Іваничі цивільну справу № 156/1364/24

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом,

учасники справи - не з`явилися;

в с т а н о в и в :

І. Зміст спору

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його брата - ОСОБА_5 . За життя брат склав заповіт, відповідно до якого право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», с. Милятин Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області, розміром 1,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) заповів позивачу.

На день смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», с. Милятин Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області, розміром 1,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Спадкоємцями першої черги після смерті брата ОСОБА_5 є - його дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Оскільки, позивач є братом, а також наявний заповіт, він вважав, що не потрібно звертатись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Також в нотаріальній конторі позивачу пояснили, що свідоцтво про право на спадщину видається після спливу 6 місяців з дня смерті спадкодавця.

07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області Кононенко Л. С. із заявою про прийняття

спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті брата на право на земельну частку (пай) у землі розміром 1,39 га, проте, у видачі такого було відмовлено у зв`язку з пропущеним терміном подачі заяви та запропоновано звернутися до суду для надання додаткового терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Інші особи, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 в період з дня смерті спадкодавця, а саме з 16.03.2024 року не звертались.

Позивач зазначає, що не має юридичної освіти та достатніх знань права, а тому не зміг правильно зрозуміти тлумачення законодавства щодо строків прийняття спадщини. Також, він помилково вважав, що фактично прийняв спадщину, оскільки є братом померлого, а також наявний заповіт на його ім`я. При цьому вказує, що строк пропуску подачі заяви про прийняття спадщини є незначним узв`язку з чим просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті брата.

ІІ. Позиція учасників справи

У судове засідання належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У матеріалах справи міститься заява позивача від 29.01.2025 року про здійснення розгляду справи без його участі та прохання про задоволення позову.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Неодноразово повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення судової повістки про виклик в судові засідання на адресу зареєстрованого місця проживання, однак конверти із судовими повістками повернуто на даресу суду із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 80, 90, 108).

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також неодноразово повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень судових повісток про виклик в судові засідання на адресу зареєстрованого місця проживання, однак конверти із судовими повістками повернуто на даресу суду із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.51, 65, 91, 92, 107).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

07.11.2024 року ухвалою попереднього складу суду залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 12.11.2024 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Витребувано з Іваничівської державної нотаріальної контори Інформаційну Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє місце проживання - АДРЕСА_1 , у разі наявності спадкової (-их) справи (справ), - її (їх) копію.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 року у зв`язку із звільненням з 24 грудня 2024 року з посади у відставку судді ОСОБА_6 ., головуючим суддею у зазначеній справі визначено суддю Малюшевську І.Є.

Ухвалою від 31.12.2024 року суддею Малюшевською І.Є. прийнято до провадження цивільну справу № 156/1364/24 за поданою в порядку позовного провадження позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

29.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Підстав для відкладення розгляду справи немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Брату позивача ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», що розташована в с. Милятин Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області, розміром 1,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.94).

ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

23.04.2021 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. за № 806. Спадкоємцем права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», с. Милятин Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області, розміром 1,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) є брат померлого, позивач у справі ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до копії Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 79370034 від 02.12.2024 року, відомостей щодо заведення спадкової справи до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в реєстрі немає (а.с. 28-29).

07.10.2024 року Іваничівською державною нотаріальною конторою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 та запропоновано звернутися до суду для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини (а.с.11).

У свою чергу позивач ОСОБА_1 бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті брата у шестимісячний строк не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через необізнаність про порядок і строки подання заяви про прийняття спадщини.

У зв`язку з такими обставинами, позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою.

V. Застосоване судом законодавство

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81 ЦПК).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК).

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження № 61-14962св19).

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

VI. Висновки суду

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , 23.04.2021 року склав заповіт на ім`я брата ОСОБА_1 та заповів останньому право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», с. Милятин Володимирського (колишнього Іваничівського) району Волинської області, розміром 1,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Станом на 02.12.2024 року спадкова справа на ім`я ОСОБА_5 не заводилася, інші особи, які б фактично прийняли спадщину відсутні.

Беручи до уваги викладені у позовні заяві обставини щодо пропуску позивачем ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини (необізнаність щодо порядку і строків для подання заяви про прийняття спадщини), які підтверджуються матеріалами справи, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем майна за заповітом після смерті брата ОСОБА_5 , суд вважає, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, адже пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд виснував, що є всі підстави для задоволення позовних вимог і визначення позивачу додаткового строку терміном два місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76- 81, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном 2 (два) місяці з дня набрання чинності рішенням суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя І. Є. Малюшевська