ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6537/23

Провадження № 22-з/820/27/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю позивача та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2024 року залишено без змін.

03 лютого 2025 року представниця відповідача ОСОБА_1 подала клопотання про стягнення з позивача 40000 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу з актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2025 року. Вказувала, що договором про надання правової допомоги №71 від 21.09.2022 року сторонами погоджено розмір гонорару в суді апеляційної інстанції 40000 грн. Відповідно до п. 3 Акта від 31.01.2025 року, враховуючи пункт 3.3, 3.4 договору про надання правничої допомоги, укладеного між сторонами, та пункт 2 додатку до договору, винагорода адвокатського об`єднання (гонорар) за надання правничої допомоги клієнту у визначений період складає 40000 грн. Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2025 року не міг бути поданий раніше, оскільки складений та підписаний після завершення розгляду справи судом.

У запереченнях щодо заявлених витрат ОСОБА_2 вказує, що на момент розгляду справи в апеляційному суді, коли у нього була можливість відмовитися від позову, він не мав жодних відомостей щодо наміру ОСОБА_1 вимагати стягнення витрат. Акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 31.01.2025 року, попри вказівку, що загальна вартість при обрахунку за погодинною оплатою складає 40000 грн., не містить обрахунку погодинної оплати. Тому просить відмовити у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40000 грн. витрат.

Апеляційний суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За частиною 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Розумність та добросовісність є засадами цивільного законодавства, що застосовуються для оцінки поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних норм права при вирішенні спорів, а також для тлумачення процесуальних норм права (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Апеляційний суд констатує, що заява ОСОБА_1 про розподіл судових витрат з відповідними доказами подана після ухвалення судового рішення згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, водночас наведені у заяві причини неподання частини доказів суду до закінчення судових дебатів апеляційний суд оцінює як неповажні.

Так, ОСОБА_1 надана правова допомога при розгляді справи в апеляційному суді адвокатом Керницькою О.В. на підставі договору про надання правової допомоги №71 від 21.09.2022 року та додаткової угоди від 29.12.2023 року до договору, додатку від 04.12.2024 року до договору про надання правової допомоги №71 від 21.09.2022 року.

Відповідно до п. 3.3, 3.4 договору про надання правничої допомоги, укладеного між сторонами, пункту 2 додатку до договору, винагорода адвокатського об`єднання (гонорар) за надання правничої допомоги клієнту у визначений період складає 40000 грн.

29.01.2025 року подано заяву про надання доказів щодо витрат, які відповідач ОСОБА_1 має понести та додано копії договору про надання правничої допомоги №71 від 21.09.2022 року, додаткової угоди від 29.12.2023 року до цього договору та копію додатку від 21.09.2022 року.

03 лютого 2025 року представниця відповідача Бляхарського П.С. подала клопотання про стягнення з позивача 40000 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу з актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2025 року. Відповідно до п. 1 Акта від 31.01.2025 року загальна вартість наданих послуг складає 40000 грн, що є фіксованою сумою гонорару.

Апеляційний суд констатує, що представником відповідача надані усі послуги правничої допомоги до ухвалення рішення у справі. З врахуванням фіксованого розміру гонорару адвоката, за відсутності іншого розрахунку (за погодинною оплатою), відповідач міг подати усі докази щодо розміру витрат на правничу допомогу до ухвалення судового рішення апеляційним судом.

З врахуванням наведеного апеляційний суд констатує, що сторона відповідача без поважних причин не подала усі докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, тому згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України відсутні підстави вирішувати питання про судові витрати після ухвалення рішення в суді апеляційної інстанції.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, неодноразово викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 10.01.2024 року у справі № 285/5547/21, від 11.04.2024 року в справі № 344/12148/23.

Керуючись ст.ст. 137, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк