Справа № 201/1117/25
Провадження № 2/201/1665/2025
У Х В А Л А

10 лютого 2025р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Покопцева Д.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бевза Миколи Олександровича - про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

27.01.2025р. в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафу, ціна позову 885 366грн.

Одночасно із позовом позивачем подано клопотання про його забезпечення шляхом накладення арешту на: 1) квартиру, загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , 2) нежитлове приміщення 1047, перша черга будівництва кафе з кулінарним відділом, загальною площею 98,7 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 , 3) нежитлове приміщення № 1297а, загальною площею 13.1 кв.м, опис: у житловому будинку літ. А-9, на першому поверсі нежитлове приміщення № 1297а поз. 1, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 , 4) нежитлове приміщення № 1298, опис: у житловому будинку літ. А-9, на першому поверсі нежитлове приміщення №1298 поз. 1, площею 16,3 кв.м, частина приміщення 1297, поз. 1, площею 16,8 кв.м, загальна площа 33,2 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 , 5) нежитлове приміщення № 1297, опис: у житловому будинку літ. А-9, на першому поверсі нежитлове приміщення № 1297, загальною площею 13,7 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 , 6) нежитлове приміщення № 1297б, опис: у житловому будинку літ. А-9, на першому поверсі нежитлове приміщення №1297б, загальною площею 12,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 .

Клопотання мотивоване тим, що 01.09.2023р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав у власність кошти в сумі 770 000грн., еквівалент 20 000 доларів США, які зобов`язався повернути 03.01.2024р., чого не зробив.

Тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за цим договором, який просить забезпечити з метою забезпечення реального виконання рішення суду у випадку прийняття його на користь позивача.

З 29.01.2025 по 07.02.2025р.р. головуючий перебувала у відпустці.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 (провадження № 4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

На підставі ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

[…] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

[…] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 760/5582/20 (провадження № 61-12876св20) викладено правову позицію згідно з якою:

«Частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).»

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.10.2020 у справі № 278/260/19-ц (провадження № 61-8580св19) вказано:

«Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

У відповідності з положеннями статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову, зокрема є: накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами від 12 червня 2009 року), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Позивачем заявлені вимоги про стягнення боргу за договором позики від 01.09.2023р. у сумі 843200грн., що еквівалентно 20000 дол. США., та штраф 42166грн., що еквівалентно 1000 дол. США, а всього 885 366грн.

На підтвердження правовідносин, що склалися між сторонами, суду надано копію договору позики від 01.09.2023р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. за р.№ 2660., а також копію претензії ОСОБА_2 про повернення позичених грошей.

Відтак між сторонами існує спір, предметом якого є стягнення грошових коштів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (Верховний Суд у постанові від 19.02.2021р., справа 643/12369/19).

Вимоги заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно не підлягають задоволенню, враховуючи мету забезпечення позову, а також роз`яснення Верховного Суд у постанові від 19.02.2021р. у справі № 643/12369/19 що являє собою арешт майна. Вважаю, що в даній справі заходи забезпечення позову не вимагають обмеження відповідача в користуванні його майном.

Крім того, накладення арешту на: 1) квартиру, загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 2) нежитлове приміщення 1047, перша черга будівництва кафе з кулінарним відділом, загальною площею 98,7 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , приміщення 1047, які перебувають в іпотеці у АТ КБ «ПриватБанк» (номер запису про іпотеку 40129633), та у ОСОБА_3 (номер запису про іпотеку 53366241), може призвести до порушення прав іпотекодержателів, які за законом мають право в будь-який момент переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

За інформацією сайтів купівлі-продажу нерухомості в мережі Інтернет станом на день подання позову, вартість одного квадратного метра нежитлового нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 , орієнтовно становить 1 077 доларів США, що станом на день подання заяви про забезпечення позову дорівнює 45 194грн 43коп (1 долар США 41,9253 грн).

Згідно поданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта позивачу належать: нежитлове приміщення № 1297а, загальною площею 13.1 кв.м.; частина нежитлового приміщення № 1298, площею 16,8м.кв. (з 33,2 кв.м.); нежитлове приміщення 1297, площею 13,7кв.м.; нежитлове приміщення 1297б, площею 12,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 .

З урахуванням співмірності заявлених вимог про забезпечення позову із позовними вимогами та співвіднесення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову для відповідача та третіх осіб, з урахуванням захисту прав позивача, який звернувся з позовними вимоги щодо стягнення грошових коштів в загальному розмірі 885 366грн, вважаю необхідним з метою збереження нерухомого майна, за рахунок якого позивач, у разі задоволення позову може забезпечити виконання рішення суду, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчужувати в будь-який спосіб наступне майно: нежитлове приміщення 1297, площею 13,7кв.м.; нежитлове приміщення 1297б, площею 12,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 . Загальна площа зазначених приміщень становить 26,6кв.м., їх орієнтовна вартість 1 202 171грн 84коп, і накладення заборони відчуження на нерухоме майно такої вартості є співмірною сумі позову.

Забезпечення позову у такий спосіб унеможливить зміну власника даної нерухомості до моменту закінчення розгляду справи, що відповідає меті забезпечення позову, співмірно забезпечить виконання прав сторін у справі, тобто забезпечить позовні вимоги і одночасно не порушить прав на користування ним.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бевза Миколи Олександровича - про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації прав, пов`язаних з відчуженням та переходом права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення № 1297, загальною площею 13,7 кв.м., у житловому будинку літ. А-9, на першому поверсі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) та нежитлове приміщення № 1297б, загальною площею 12,9 кв.м, у житловому будинку літ. А-9, на першому поверсі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Копію ухвали негайно направити для виконання до Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_7

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить 3 (три) роки з дня її постановлення.

Суддя: Д.О. Покопцева