Справа № 740/3448/24
Провадження № 2/740/84/25
У Х В А Л А

підготовчого засідання

17 лютого 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

провівши відкрите підготовче засідання в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства,

установив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08 серпня 2024 року 15-00 год., яке в подальшому відкладено на 12 вересня 2024 року 08-30 год.

09.08.2024 відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив провести підготовче засідання без його участі.

12.09.2024 до суду надійшло клопотання представника позивачки адвоката Івашка В. В., в якому він просив призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання: чи є ОСОБА_2 біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_1 ?

12.09.2024 представник позивачки адвокат Івашко В. В. подав до суду заяву про виклик та допит свідків, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які можуть повідомити про обставини, що стосуються безпосереднього розгляду вказаної цивільної справи, зокрема, факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 вересня 2024 року задоволено клопотання представника позивачки, призначено у справі судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу; проведення експертизи доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи; провадження в справі зупинено.

05.12.2024 до суду надійшло повідомлення зав. відділення судово-медичної генетичної ідентифікації ДСУ «КМКБСМЕ» - Юрченко О. про повернення ухвали суду без виконання у зв`язку з неодноразовою неявкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до установи в призначений час.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2024 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 21 січня 2025 року 09-00 год., яке відкладено на 17 лютого 2025 року 09-30 год. у зв`язку з неявкою відповідача.

Від представника позивачки адвоката Івашка В. В. до суду надійшла заява про проведення підготовчого засідання без його та позивачки участі, просив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, до суду повернувся поштовий конверт із судовою повісткою про виклик з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник третьої особи Світлана Катруха подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

При цьому, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення.

За змістом ч. 1, 2, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 50 СК України, чоловік має право на батьківство.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитини, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Частинами 1, 2 статті 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини.

Тлумачення ст. 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 643/9245/18, провадження № 61-16732св19).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.05.2023 у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. На сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).

Так, за клопотанням представника позивачки у справі призначалася відповідна експертиза, виконати яку не представилося за можливе у зв`язку з неявкою відповідача та дитини для відібрання матеріалів для проведення експертизи.

З урахуванням вищевказаного суд вважає, що визнання відповідачем позову суперечить закону і порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема, права малолітньої дитини, з урахуванням того, що, як зазначалося вище, визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини, що у свою чергу унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення без судового розгляду справи та оцінки наданих доказів, а тому дійшов висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову під час підготовчого засідання.

Щодо заяви представника позивачки про виклик та допит свідків слід зазначити таке.

Положеннями ст. 91 ЦПК України передбачено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. В ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Усупереч викладеному, у заяві представника позивачки не зазначено місця проживання (перебування) або місця роботи свідків. Відсутність вищевказаних відомостей, зокрема, унеможливлює направлення таким особам ухвали суду, якою суд вирішує питання про виклик свідка, із попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. За таких обставин, у задоволенні заяви про виклик та допит свідків слід відмовити.

За змістом ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовчому засіданні суд вирішив питання, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України; заперечення учасників справи проти закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду відсутні, що згідно з п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. 2, 5, 11 13, 91, 197, 198, 200, 206, 259 261 ЦПК України, -

ухвалив:

У прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства відмовити.

Підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства закрити.

Справу призначити до судового розгляду по суті на 01 квітня 2025 року 11-00 год. у приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області (Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 57 А), в яке викликати учасників справи.

У задоволенні клопотання представника позивачки адвоката Івашка Володимира Володимировича про виклик та допит свідків відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на веб-адресі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://ng.cn.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Шевченко