ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9555/22 Номер провадження 22-ц/814/99/25Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар: Старчик Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Державного підприємства «СЕТАМ» на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича , Державного підприємства «СЕТАМ» про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича, Державного підприємства «СЕТАМ» про стягнення коштів, відповідно до якого просить: стягнути з приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця Троїцька, 89-А) на користь ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені на виконання правочину, визнаного недійсним у розмірі 1627370,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 509389,94 грн. (360938,31 грн. + 148451,63 грн.) та 3 % річних у розмірі 82929,00 грн. (51629,99 грн. + 31299,01 грн.), а всього 2 219 688,94 грн. на користь ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені як гарантійний внесок на виконання правочину, визнаного недійсним у розмірі 85651,09 грн., інфляційні втрати у розмірі 26809,99 грн. (18996,74 грн. + 7 813,25 грн.) та 3 % річних у розмірі 4364,69 грн. (2717,37 грн. + 1647,32 грн.), а всього 116825,77 грн.

В обгрунтування позову вказувала, що 18 липня 2019 р. ОСОБА_2 придбала на будинок (перукарню), загальною площею 178,7 кв.м., розашований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане майно було виставлено на електронні торги приватним виконавцем Скрипником В.Л., як арештоване майно в межах виконавчого провадження N?58957034, боржником за яким був ОСОБА_3 ..

Громадський будинок (перукарня) за адресою : АДРЕСА_1 було придбано позивачем за ціною 1713021,78 грн., що підтверджується протоколом від 18 липня 2019 р. № 420088.

Після проведення ОСОБА_2 оплати за придбане приміщення приватним виконавцем Скрипником В.Л. було складено акт про проведені торги від 30 липня 2019 р. (копія додається), який посвідчує право власності на нерухоме майно.

31 липня 2019 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального охругу Дробітько В.В. було видано позивачу свідоцтво про право власності на це нерухоме майно та проведено державну реєстрацію в Державному ресстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з вказаного протоколу від 18.07.2019 р. та акту від 30.07.2019 р., організатором торгів було ДП «СЕТАМ», продавцем приватний вихонавець ОСОБА_1 . Торги проведені на підставі Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави по справі №554/132/20 від 08 лютого 2021 р. визнано недійсними електронні торги, проведені державним підприємством «СЕТАМ» з реалізації громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , результати яких оформлено протоколом № 420088 від 18.07.2019 р. з реалізації вказаного майна; визнано недійсним акт від 30.07.2019 року про проведені електронні торги в виконавчому провадженні № 58957034 з реалізації громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 реєстрацію права власності ОСОБА_2 на громадський будинок (перукарню) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та повернуто його ОСОБА_3 ..

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 серпня 2021 р. в даній справі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2021 р. в цій частині залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 р. рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2021 року в нескасованій частині та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року залишено без змін.

Тобто, слід дійти до висновку, що з 12 серпня 2021 р. (дата набрання чинності рішенням суду) електронні торги за якими позивач придбала у власність нерухоме майно визнані недійсними та майно - громадський будинок (перукарня), загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підлягає поверненню попередньому власнику ОСОБА_3 ..

З метою участі в електронних торгах, в рахунок оплати за придбане майно позивачем було сплачено на рахунок ДП «СЕТАМ» гарантійний внесок у розмірі 85651,09 грн. та на підставі вказаного протоколу від 18.07.2019 р. перераховано грошові кошти у розмір 1627370,69 грн. за придбаний громадський будинок на депозитний рахунок приватного виконавця Скрипника В.Л.

Факт оплати позивачем вказаних вище коштів підтверджується актом про проведені електронні торги від 30 липня 2019 року.

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомості, укладений за результатами електронних торгів, визнано недійсним, то позивачу підлягають поверненню грошові кошти, сплачені на рахунок приватного виконавця Скрипника В.Л. та ДП «СЕТАМ».

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 06 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича, Державного підприємства «СЕТАМ» про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича на користь ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені на виконання правочину, визнаного недійсним у розмірі 1627370,69 грн., інфляційні втрати у розмірі 509389,94 грн. та 3 % річних у розмірі 82929,00 грн., а всього - 2219688,94 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6) на користь ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені як гарантійний внесок на виконання правочину, визнаного недійсним у розмірі 85651,09 грн., інфляційні втрати у розмірі 26809,99 грн. та 3 % річних у розмірі 4364,69 грн., а всього - 116825,77 грн.

Стягнуто солідарно з Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовичт та підприємства «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6) на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п?ять) грн.

В апеляційному порядку рішення оскаржив ОСОБА_1 .

Апелянт вказує, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та з недотриманням норм процесуального права, при цьому судом неповно з?ясовано всі обставини справи, за таких умов, рішення суду є незаконним та необгрунтованим.

Скаржник зазначає, що позов обумовлений тим, що між сторонами існував правочин, на підставі якого Відповідачі набули кошти, і в подальшому такий правочин було визнано недійсним, а тому правова підстава набуття грошових коштів відпала. За таких умов Позивач вважала, що наявні підстави для стягнення з Відповідачів безпідставно набутих грошових коштів відповідно до статті 1212 ЦК України в судовому порядку, тобто шляхом звернення до суду з кондикційним позовом до Відповідача 1 - приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича (офіс приватного виконавця зареєстровано за адресою: 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Троїцька, 89А) та Відповідача 2 - ДП «СЕТАМ» (зареєстроване за адресою: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6).

Апелянт вказує , що справа за територіальною юрисдикцією підсудна або Автозаводському районному суду м.Кременчука, або Шевченківському районному суду м. Києва.

Висновок Позивача про те, що позов є таким, що виникає із приводу нерухомого майна та для якого нормами ЦІК України передбачена виключна підсудність, є хибним та справу необхідно було передати до іншого суду за місцезнаходженням одного з Відповідачів, скаржником до суду було подано клопотання (направлено на електронну адресу), проте вказане питанння судом не вирішено.

Скаржник посилається на те, що предметом позову ОСОБА_2 є стягнення безпідставно набутих грошових коштів, а тому висновок Позивача про те, що даний позов пов?язаний із нерухомим майном та у зв?язку з цим застосуються правила виключної підсудності - є хибним, а отже, позовна заява подана до Октябрського районного суду м. Полтави з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Окрім того, виконавець, не перебираючи на себе всіх правомочностей права власності, які закріплені в частині 1 статті 317 ЦК України, фактично наділяється обмеженою правомочністю розпоряджатися майном боржника, а саме правом замість боржника ініціювати продаж майна.

Водночас, необхідно відмітити, що відповідно до частини 1 статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Отже, підсумовуючи вищенаведене, в силу приписів цивільного законодавства та законодавства про виконавче провадження, виконавець не набуває правомочностей права власності щодо майна боржника, не стає титульним власником, а наділений тільки правом ініціювати у примусовому порядку продаж майна боржника шляхом реалізації його на електронних торгах, що в повній мірі відповідає меті виконавчого провадження та при цьому, такий обсяг прав, наданий виконавцю, забезпечує дотримання справедливого балансу між заходами впливу до боржника та його конституційними, цивільними правами.

Надаючи виконавцю права ініціювати продаж майна боржника, законодавець таким чином переслідує легітимну мету, а саме без участі та волі боржника реалізувати його правомочність розпорядження правомочностей права власності та продовжує володіти, користуватися та розпоряджатися майном з певними особливостями та обмеженнями до моменту реалізації майна на торгах і відповідно - припинення права власності боржника на таке майно. Фактично конструкція примусової реалізації майна боржника породжує ситуацію, за якою боржник, внаслідок реалізації виконавцем, як суб?єктом владних повноважень, своїх прав, вступає поза своєю волею в правовідносини щодо укладання правочину та відчуження належного йому майна з метою погашення заборгованості перед стягувачем.

Окрім того, хибним є висновок, що виконавець та організатор є стороною правочину, сам лише факт наявності їх підпису у відповідних документах, які вони в силу положень законодавства зобов?язані видавати, автоматично не створює презумпцію того, що такі особи є сторонами правочину. Тож, беручи до уваги те, що виконавець не є стороною правочину, адже стороною правочину є боржник, замість якого в силу закону діє виконавець, то реституція має здійснюватися саме з боржника.

У зв?язку із вказаним ОСОБА_1 просить скасувати рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 листопада 2023 року, та ухвалити нове про відмову в задовленні позову.

Також в апеляційному порядку рішення оскаржило ДП «СЕТАМ» . Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованм, ухвалине при неповному зя`суванні обставин справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права .

Апелянт вказує, що відповідно до протоколу №420088 проведення електронних торгів від 18.07.2019 року переможцем вказаних торгів був ОСОБА_4 .

Проте останнім була подана заява про переформування протоколу торгів, на підставі якої переможцем визнано ОСОБА_2 .

Гарантійний внесок у сумі 85 646,00 грн за участь у торгах по лоту №357400 був сплачений ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією від 18.07.2019 р.

Скаржник вказує, що оскільки гарантійний внесок у сумі 85 646,00 грн за участь у торгах по лоту №357400 надійшов від ОСОБА_4 та у ДП «СЕТАМ» були відсутні актуальні та повні реквізити позивача для повернення їй гарантійного внеску, у ДП «СЕТАМ» відсутні правові підстави для повернення зазначених коштів ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд першої інстанції проігнорував викладені вище обставини справи та не застосував норми порядку, які підлягали застосуванню.

У зв?язку із вказаним ДП «СЕТАМ» просить скасувати рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 листопада 2023 року, та ухвалити нове про відмову в задовленні позову.

Судовим розглядом встановлено, що 18 липня 2019 р. ОСОБА_2 придбала на електронних торгах, що проводилися Державним підприємством «СЕТАМ» громадський будинок (перукарню), загальною площею 178,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане майно було виставлено на електронні торги приватним виконавцем Скрипником В.Л. як арештоване майно в межах виконавчого провадження N?58957034, боржником за яким був ОСОБА_3 ..

Громадський будинок (перукарня) за адресою: АДРЕСА_1 було придбано позивачем за ціною 1713021,78 грн., що підтверджується протоколом від 18 липня 2019 р. № 420088.

Після проведення ОСОБА_2 оплати за придбане приміщення приватним виконавцем Скрипником В.Л. було складено акт про проведені торги від 30 липня 2019 р. (копія додається), який став правовою підставою для оформлення документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно.

31 липня 2019 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. було видано позивачу свідоцтво про право власності на це нерухоме майно та проведено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з вказаного протоколу від 18.07.2019 р. та акту від 30.07.2019 р., організатором торгів було ДП «СЕТАМ», продавцем приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович. Торги проведені на підставі Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/132/20 від 08 лютого 2021 р. визнано недійсними електронні торги, проведені державним підприємством «СЕТАМ» з реалізації громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , результати яких оформлено протоколом №420088 від 18.07.2019 р. з реалізації вказаного майна; визнано недійсним акт від 30.07.2019 року про проведені електронні торги в виконавчому провадженні №58957034 з реалізації громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складеного приватним виконавцем Скрипником В.Л.; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на громадський будинок (перукарню) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та повернуто його ОСОБА_3 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 серпня 2021 р. в даній справі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2021 р. в цій частині залишено без змін.

24 березня 2023 року Октябрським районним суду м. Полтави ухвало суду було затверджено мирову угоду, відповідно до якої: визнано недійсним договір дарування, посвідчений 19.03.2020 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком Вячеславом Анатолійовичем, реєстровий №1484, за яким ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_2 громадський будинок (перукарню) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 за договором дарування, посвідченим 19.03.2020 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В`ячеславом Анатолійовичем, реєстровий №1484, за яким ОСОБА_5 набула право приватної власності на громадський будинок (перукарню) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , користуючись своїм відновленим правом власника на громадський будинок (перукарню) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за плату передає його у власність ОСОБА_2 .

Визнано, що ОСОБА_5 понесла витрати на поліпшення нерухомого майна громадського будинку (перукарні)загальною площею178,7кв.м.,що знаходитьсяза адресою: АДРЕСА_1 всумі 1300 000,00 грн. (один мільйон триста тисяч гривень нуль копійок).

ОСОБА_3 не відшкодовує ОСОБА_5 ,витрати наполіпшення нерухомого майна громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 1 300 000,00 грн. (один мільйон триста тисяч гривень нуль копійок).

Питання відшкодування витрат на поліпшення нерухомого майна вирішує шляхом переговорів з ОСОБА_2 , як з новим власником громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за межами розгляду цієї справи.

Оскільки за домовленістю сторін, ОСОБА_3 не відшкодовує ОСОБА_5 витрати на поліпшення, то для мети цієї мирової угоди сторони погодили, що вартість нерухомого майна громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) не збільшилася на вартість поліпшень та становить 2 000 000,00 грн. (два мільйони гривень нуль копійок.).

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно громадський будинок (перукарню) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).

Опис об`єкта нерухомого майна в цілому: громадський будинок (перукарня) літ. «А-2», загальною площею 178,7 кв.м., складається з:

- по першому поверху: зал 1 (1) 70,3 кв.м., підсобне приміщення (2) 16,2 кв.м., душова (3) 2,1 кв.м., вбиральня (4) 1,3 кв.м.;

- по другому поверху: зал 2 (5) 67,9 кв.м., кабінет (6) 20,9 кв.м.

Об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці комунальної власності, яка має кадастровий номер :15:008:0555.

Набуття права власності ОСОБА_2 на громадський будинок (перукарню) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відбувається з моменту набрання чинності ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави № 554/8090/21 про визнання (затвердження) мирової угоди по справі.

ОСОБА_2 сплачує на користь ОСОБА_3 2000000,00 грн. (два мільйона гривень 00 коп.) за громадський будинок (перукарню), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які є узгодженою сторонами вартістю вказаної будівлі, в перший день набрання чинності ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/8090/21 про визнання (затвердження) мирової угоди по справі.

Сплата коштів відбувається шляхом передачі готівки за адресою АДРЕСА_2 (адреса робочого місця нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторії Вікторівни) об 11 годині 00 хвилин. Сторони можуть погодити інший час та місце передачі готівки, що не буде вважатися порушенням умов цієї мирової угоди.

Передача коштів (готівки) підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_3 про їх отримання.

У разі неможливості передачі готівки та/або оформлення ОСОБА_3 нотаріально посвідченої заяви про отримання коштів в зв`язку з дією форс-мажорних обставин - передача коштів та оформлення ОСОБА_3 нотаріально посвідченої заяви про їх отримання відбувається на протязі п`яти банківських днів з дати коли такі обставини перестануть існувати.

Для мети цієї мирової угоди форс-мажорними обставинами визнаються: військові дії, громадські заворушення, терористичні акти, страйки, блокади, економічні санкції, валютні обмеження, пожежі, повені, землетруси, інші стихійні лиха або сезонні природні явища, які роблять неможливим виконання сторонами своїх зобов`язань, а також відсутність у нотаріуса технічної можливості нотаріально посвідчити заяву ОСОБА_3 про отримання коштів.

Сплата ОСОБА_2 готівкових грошових коштів в сумі та порядку, вказаними у цьому пункті мирової угоди, свідчить про повне виконання нею своїх зобов`язань перед ОСОБА_3 .

Знято арешт накладений на громадський будинок (перукарню) загальною площею 178,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 13.05.2020 р., видавник: Октябрський районний суд м. Полтави, по справі № 554/132/20 та ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 05.06.2020 р. про внесення виправлення в ухвалу суду по справі № 554/132/20, номер запису про обтяження 37296775.

ОСОБА_3 заявляє, що з моменту визнання (затвердження) судом цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання ОСОБА_2 не матиме жодних майнових претензій та/або особистих немайнових претензій до ОСОБА_2 з приводунерухомого майна громадськийбудинок (перукарня)загальною площею178,7кв.м.,який знаходитьсяза адресою: АДРЕСА_1 , а також з приводу інших правочинів та/або судових рішень про які відомо сторонам та за якими на дату укладення цієї мирової угоди у ОСОБА_3 існує право вимоги до ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 заявляє, що з моменту визнання (затвердження) судом цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання ОСОБА_3 не матиме жодних майнових претензій та/або особистих немайнових претензій до ОСОБА_3 з приводу нерухомого майна громадськийбудинок (перукарня)загальною площею178,7кв.м.,який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також з приводу інших правочинів та/або судових рішень про які відомо сторонам та за якими на дату укладення цієї мирової угоди у ОСОБА_2 існує право вимоги до ОСОБА_5

ОСОБА_3 підтверджує що не має жодних майнових та/або особистих немайнових претензій до ОСОБА_5 з приводу нерухомого майна громадський будинок (перукарня) загальною площею 178,7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також з приводу інших правочинів та/або судових рішень про які відомо сторонам та за якими на дату укладення цієї мирової угоди у ОСОБА_3 існує право вимоги до ОСОБА_5

ОСОБА_5 підтверджує що не має жодних майнових та/або особистих немайнових претензій до ОСОБА_3 з приводу нерухомого майна громадськийбудинок (перукарня)загальною площею178,7кв.м.,який знаходитьсяза адресою: АДРЕСА_1 , а також з приводу інших правочинів та/або судових рішень про які відомо сторонам та за якими на дату укладення цієї мирової угоди у ОСОБА_5 існує право вимоги до ОСОБА_3 .

Сторони погодили, що умови даної мирової угоди стосуються всіх відносин позивача за первісним позовом ( ОСОБА_3 ) з відповідачами ( ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ), з приводу нерухомого майна громадськийбудинок (перукарня)загальною площею178,7кв.м.,який знаходитьсяза адресою: АДРЕСА_1 та розповсюджуються на будь-які інші правовідносини між ними, які існують на цей час або можуть виникнути в майбутньому з приводу зазначеного нерухомого майна.

Враховуючи викладене вище, вбачається, що ОСОБА_2 фактично було двічі сплачено кошти за одне й те саме майно, а саме у подвійному розмірі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 р. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2021 року в нескасованій частині та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року залишено без змін.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних (прилюдних) торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника електронних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду в справах №925/529/17, №755/21826/15-ц, №910/856/17, №367/6231/16-ц, №465/650/16, №522/10127/14-ц, №640/24542/18, №334/2999/20.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2021 року в справі №554/132/20 про визнання недійсними електронних торгів, проведених ДП «Сетам» 18.07.2019 року оформлених протоколом №420088, на яких було здійснено продаж громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м , що знаодиться за адресою : АДРЕСА_1 , набрало законної сили 12 серпня 2021 року, а в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у вказаній цивільній справі, не доказуються при розгляді даної справи, оскільки у ній беруть участь ті самі особи, а позивачем у справі є особа, відносно якої встановлено ці обставини.

Відтак, не підлягає доказуванню, зокрема, та обставина, що під час організації та проведення вказаних електронних торгів було допущено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року, що, в свою чергу, стало підставою для визнання недійсними результатів електронних торгів з продажу нерухомого майна громадського будинку (перукарні) загальною площею 178,7 кв.м , що знаодиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Правові наслідки недійсності правочину викладені у ст.216 ЦК України, відповідно до якої, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Як вже зазначалось вище, відповідно до протоколу проведення електронних торгів №420088, продавцем зазначено Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича . Переможцем торгів став ОСОБА_4 , який заявив про переформування протоколу електронних торгів із визнанням переможцем ОСОБА_2 . Сума, яка підлягала перерахуванню на рахунок продавця, становила 1 627 370 грн 69 коп. Відтак її, як переможця торгів, вказаним протоколом було зобов`язано сплатити грошові кошти в сумі 1 627 370 грн 69 коп за придбане на торгах майно до 01 серпня 2019 року.

Сторони у справі не заявляли застережень або заперечень щодо внесення переможцем торгів зазначеної суми.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 , яку визнано переможцем торгів, які в подальшому, у судовому порядку визнано недійсними та право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, яке вона набула в ході вказаних торгів, було припинено, є особою, якій підлягають поверненню сплачені кошти.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Вказані положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У даному випадку результатом визнання прилюдних торгів недійсними є те, що всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження, мають бути повернуті у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.

Системне тлумачення абзацу 1 частини першоїстатті 216 ЦК Українита пункту 1 частини третьоїстатті 1212 ЦК України свідчить, що: (а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; (б) правила абзацу 1 частини першоїстатті 216 ЦК Українизастосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; (в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положенняглави 83 ЦК України(див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року у справі №396/29/17 (провадження №61-29467св18)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертастатті 263 ЦПК України).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі №910/856/17 (провадження №12-128гс18)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі №285/3523/18 (провадження №61-19213св19) зазначено, що: «суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що у даному випадку продавцем арештованого майна виступає орган державної виконавчої служби, який цього не заперечував, й та обставина, що після реалізації цього майна кошти були перераховані на рахунок стягувача, не позбавляє виконавчу службу статусу продавця у спірних правовідносинах, дотримання передбачених законодавством умов і порядку проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності цього правочину та у разі визнання прилюдних торгів недійсними сторони договору повертаються у первісний стан шляхом реституції, а тому з виконавчої служби на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, сплачені нею за придбане майно».

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 липня 2021 року у справі №161/2823/19 (провадження №61-6515св20) вказано, що «у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) прилюдних торгів за позовом учасника таких торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами прилюдних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця - повернути придбане майно, у продавця - повернути отримані від покупця кошти. За змістом частин першої та другоїстатті 216 ЦК України,правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Правиластатті 216 ЦК Українизастосовується виключно до сторін правочину.

Встановивши, що при реалізації громадського будинку (перукарні) на електронних торгах приватний виконавець Скрипник В.Л. виступав від свого імені як продавець і за рішенням суду такі електронні торги визнані недійсними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сплачена позивачем сума коштів за недійсним правочином підлягає стягненню на її користь саме з виконавчої служби (в межах заявлених нею вимог до вказаного відповідача).

З огляду на викладене, оскільки за встановленими в цій справі обставинами приватний виконавець Скрипник В.Л. виступив від свого імені як продавець, то саме на нього покладається обов`язок повернути позивачці оплачену загальну вартість придбаного на електронних торгах майна в сумі 1 627 370 грн 69 коп , незалежно від того, як ці кошти в подальшому були розподілені. Відповідно , ДП «Сетам» у зв`язку із вищевказаними обставинами також несе обов`язок із повернення ОСОБА_2 коштів сплачених останньою як гарантійний внесок та додаткову винагороду організатору торгів у загальній сумі 85 651 грн 09 коп.

На думку суду не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги виконавця про те, що наявність підпису у відповідних документах , які вони в силу положень законодавства зобов`язані видавати , автоматично не створює презумпцію того, що такі особи є сторонами правочину . Відтак , оскільки виконавець не є стороною правочину , адже стороною правочину є боржник , замість якого в силу закону діє виконавець, то реституція має здійснюватись саме з боржника.

Дсліджуючи вищевказані аргументи скаржника , апеляційний суд приходить до висновку про їх безпідставність , оскільки згідно акту про проведені електронні торги 30.07.2019 на депозитний рахунок Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича , було перераховано 1 627 370 грн 69 коп , як оплата за лот №357400 згідно протоколу №420088 від 18.07.2019р.

Доказів на підтвердження того , що кошти були перераховані позивачем безпосередньо на рахунок ОСОБА_3 або на рахунок стягувача , в рахунок погашення існуючої заборгованості ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №58957034 за фактом придбання на електронних торгах громадського будинку (перукарні) суду не надано.

Перевіряючи законність судового рішення в частині стягнення з Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича інфляційних втрат та трьох процентів річних, згідно статті 625 ЦК України, колегія суддів враховує наступне.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. Частиною другоюстатті 625 ЦК Українивизначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина другастатті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми».

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Устатті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року в справі №910/3831/22 (провадження №12-45гс23) вказано, що: «86. Разом із тим, як убачається з висновків Касаційного цивільного суду у постановах від 11 серпня 2021 року у справі №344/2483/18 та від 12 квітня 2023 року у справі №461/4066/21, зобов`язання повернути майно, отримане за недійснім оспорюваним правочином, виникає в особи з моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання такого правочину недійсним. Враховуючи презумпцію правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), можна зробити висновок, що особа отримала майно на підставі укладеного правочину, але ця підстава згодом відпала з визнанням судом цього правочину недійсним. Отже, Касаційний цивільний суд у наведених справах зробив правильний висновок про виникнення у особи обов`язку повернути майно з моменту визнання судом відповідного правочину недійсним».

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Обов`язок з повернення коштів на підставі оспорюваного правочину виникає з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання правочину недійсним (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року в справі №344/2483/18 (провадження №61-14496св19)).

У справі, що переглядається, встановивши, що продавцем арештованого майна на торгах був приватний виконавець , а за рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано недійсними результати проведення електронних торгів і майно витребувано на користь ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обов`язок повернути грошові кошти за встановлених у справі обставин покладається саме на відповідача приватного виконавця Скрипника В.Л..

Суд першої інстанції встановив, що у виконавця виник обов`язок повернути позивачці грошові кошти у розмірі 1 627 370 грн 69 коп , сплачені нею згідно протоколу №420088 від 18.07.2019 року за придбаний на електронних торгах громадський будинок (перукарню), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і приватний виконавець Скрипник В.Л. прострочив повернення грошових коштів, яке необхідно обраховувати з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання недійсними електронних торгів 12.08.2021 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до приватного виконавця Скрипника В.Л. про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, розмір яких обраховано з моменту набрання законної сили рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 08 лютого 2021 року у справі №554/132/20 по день звернення до суду із вказаним позовом.

Наведений позивачкою розрахунок є правильним та не спростований відповідачем.

Також, у своїй апеляційній скарзі, як на підставу скасування судового рішення ОСОБА_1 посилався на те, що під час розгляду справи було порушено територіальну підсудність. Суд апеляційної інстанції критично ставиться до вказаних посилань та вважає їх безпідставини з слідуючих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 зазначено, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18 Верховний Суд вказав, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18, виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення (п. 7.23, 7.25 постанови).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Таким чином, за наявності у позові вимог, що виникли з приводу нерухомого майна, визначальним для визначення підсудності справи на час розгляду цього питання є положення ч. 1 ст. 30 (виключна підсудність) ЦПК України, за якими позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та документів, доданих до неї, позивачем пред`явлено позов про стягнення коштів сплачених ОСОБА_2 на виконання договору купівлі-продажу нерухомого майна на електронних торгах де організатором виступало ДП «Сетам» а продавцем приватний виконавець Скрипник В.Л. , та за наслідками розгляду справи №554/132/20 вказані електронні торги визнано недійсними , відповідно майно повернуто власнику , проте кошти сплачені за договором купівлі-продажу позивачу повернуто не було. Тобто спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна , яке в кінцевому результаті не перебуває у власності позивача у зв`язку із визнанням недійсними електроних торгів , відтак зявлена вимога про повернення вартості відповідного майна сплаченої позивачем ОСОБА_2 на виконання протоколу проведення електронних торгів №420088 , який сформовано 29.07.2019 11:38:14 , підлягає розгляду за правилами визначеними ч.1 ст.30 ЦПК україни.

Окрім того, рішення оскаржено і ДП «СЕТАМ» , оскільки підприємство вважає , що у нього відсутні правові підстави для повернення спірних коштів у сумі 85 646 грн позивачу ОСОБА_2 , адже вони внесені як гарантійний внесок ОСОБА_4 , окрім того у відповідача відсутні актуальні реквізити ОСОБА_2 за якими можна було б здійснити відповідне повернення.

Проте , колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу відповідні аргументи скаржника з слідуючих підстав.

Як зазначалось вище , у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки майно , що було предметом правочину повернуто ОСОБА_3 , а кошти сплачені як гарантійний внесок не були повернуті ні ОСОБА_4 а ні ОСОБА_2 яка у совю чергу замінила ОСОБА_4 у відповідних правовідносинах , ДП «Сетам» як організатор електронних торгів на користь якого було сплачено відповідний гарантійний внесок у сумі 85 646 грн несе обов`язок з повернення його ОСОБА_2 . Доказів про повернення відповідної суми платнику ОСОБА_4 , відповідач ДП «Сетам» суду не надав.

Також , варто зазначити , що у зв`язку із тривалим невиконанням ДП «Сетам» свого обов`язку із повернення коштів ОСОБА_2 , у підприємства виник обов`язок щодо сплати позивачу у тому числі і трьох відсотків річних та інфляційних витрат.Відтак , висновок суду у відповідній частині судового рішення, що оскаржується є обґрунтованим та законним.

З урахуванням обставин справи та заперечень відповідачів, викладених у апеляційних скаргах , суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви.

У ч. 4 статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Отже, при вирішенні даної справи суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства «СЕТАМ» - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов