Справа № 417/6/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року сел. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Лукінової К.С.,

за участю секретаря Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні сел. Покровське цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження у справі №417/6/20, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АБ «Укргазбанк» - А. Боката звернулася до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №417/6/20, якою просила відновити втрачене судове провадження Марківського районного суду Луганської області від 02.03.2020 року у справі 417/6/20 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині відновлення тексту рішення Марківського районного суду Луганської області від 02.03.2020 року. У своїй заяві заявником зазначено, що Верховний суд розпорядженням змінив територіальну підсудність судових справ Марківського районного суду Луганської області на Покровський районний суд Дніпропетровської області. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 02.03.2020 року у справі № 417/6/20 задоволено позовну заяву АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №050/10/2013/358 від 28 жовтня 2013 року. На даний час вказане рішення суду відповідачами ані добровільно, ані примусово не виконано. Виконавчі листи позивачем не отримувалися. Однак, для отримання виконавчого документа необхідним є відновлення втраченого судового провадження у справі №417/6/20, з метою чого АБ «Укргазбанк» і звертається до суду з даною заявою. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника в поданій заяві просив проводити розгляд заяви про відновлення матеріалів втраченого судового провадження без його участі. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дійшов висновку про наявність підстав для відновлення втраченого судового провадження в частині прийнятого судового рішення з огляду на наступне. Так, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Марківського районного суду Луганської області на Покровський районний суд Дніпропетровської області. Судом встановлено, що судові справи Марківського районного суду Луганської області не передавалися Покровському районному суду Дніпропетровської області, отже цивільна справа №417/6/20 в Покровському районному суду Дніпропетровської області відсутня. Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Нормами статті 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду. Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження. Відповідно до ч. 1, 2 ст.494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК України сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Також, суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження. Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Частиною 3 ст.6 вказаного вище Закону встановлено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне: - рішення Марківського районного суду Луганської області від 02 березня 2020 року у справі № 417/6/20. Таким чином, при вирішенні питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження судом врахована наявність судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Суд враховує, що питання про відновлення судового провадження у цивільній справі необхідно для отримання виконавчого документа у даній цивільній справі. Враховуючи наведене, суд з метою захисту прав заявника, приходить до висновку про достатність зібраних судом матеріалів для відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення процесуального документа, який містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зокрема: рішення Марківського районного суду Луганської області від 02 березня 2020 року у справі № 417/6/20. На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258-261,489-493 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження у справі №417/6/20 - задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження Марківського районного суду Луганської області від 02.03.2020 року у справі 417/6/20 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 а про про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині відновлення тексту рішення Марківського районного суду Луганської області від 02.03.2020 року, а саме наступного змісту: «Справа № 417/6/20 Провадження № 2/417/104/20

РІШЕННЯ (Заочне)

Іменем україни

"02" березня 2020 р. смт Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі: головуючого судді Шкирі В. М., за участю секретаря Грибєнік О. В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Марківка Луганської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом представника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до Марківського районного суду Луганської області із позовом про стягнення солідарно з відповідачів на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором № 050/10/2013/358 від 28 жовтня 2013 року в сумі 201 975,93 грн.

В обгрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 (далі Відповідачеві-1) був укладений кредитний договір № 050/10/2013/358 від 28 жовтня 2013 року, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 180000 гривень 00 копійок зі сплатою 18,0 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором 23,8% річних. Цей кредит разом зі сплатою процентів ОСОБА_1 зобов`язувалася повертати щомісячними платежами шляхом їх внесення згідно графіку погашення. Строк повернення кредитних коштів до 27 жовтня 2028 року

В якості забезпечення зобов`язань за зазначеним Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 (далі Відповідач-2), ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 050/10/2013/358/П від 28 жовтня 2013, за умовами якого Відповідач-2 зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання Відповідачем -1 зобов`язань по Кредитному Договору.

Банк виконав свої договірні зобов`язанняза Кредитним договором, надавши Відповідачу-1 кредитні кошти, а той в свою чергу не виконав належним чином свої зобов`язання та не повернув кредитні кошти у визначений Договором строк.

В результаті невжиття заходів Позичальником щодо погашення заборгованості перед Банком, існує заборгованість за Договором, яка станом на 09 грудня 2019 року складає 201 975,93 грн., а саме:

- нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 27 047,60 грн.;

- заборгованість за кредитом 174 928,33 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 06 лютого 2020 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву - п`ґятнадцять днів. Відзив на позовну заяву відповідачами не подано. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження.

В судове засідання представник позивача- адвокат Мартинюк Є.В, не з`явився, у своїй позовній заяві представник позивача просив про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.5).

Відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою передбачено повідомлення учасників справи про дату судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у встановлений судом строк до суду не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, зустрічні позови до суду не пред`являли.

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Отже, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Сцдом встановлено наступні обставини справи та визначено відповідно доцього правовідносини, що виникли між сторонами

28 жовтня 2013 року між АБ «УКРГАЗБАНК» (далі «Банк») та ОСОБА_1 (далі Відповідачеві-1) був укладений кредитний договір № 050/10/2013/358, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Відповідачеві-1 грошові кошти, а він в свою чергу зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором.

Згідно п.1.1, 1.2 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредиту в сумі 180 000,00 грн на придбання дитлової нерухомості - трикімнатної квартир .

Згідно п.1.4.1 Кредитного договору, процентна скавка за користування кредитом складає 18,8% річних.

Згідно п.1.4.2 Кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 23,8% річних.

Згідно з п.1.3.1 Договору, строк повернення кредитних коштів, до 27 жовтня 2028 року.

Відповідно до п. 3.1 Договору відповідач зобов`язувався погашати отриманий кредит у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього Договору та сплачувати проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 3009 гривень 00 копійок гривень щомісячно з 1-ого (першого) по 10-е число кожного місяця.

В якості забезпечення зобов`язань за зазначеним Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 050/10/2013/358/П від 28 жовтня 2013 року, за умовами якого Відповідач-2 зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання Відповідачем -1 зобов`язань по Кредитному Договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 050/10/2013/358 від 28 жовтня 2013 року борг станом на 09.12.2019 становить 201 975,93 грн., а саме:

- нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 27 047,60 грн.;

- заборгованість за кредитом 174 928,33 грн із них - 155303,49 грн це поточна заборгованість, а 19624,84 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту (а.с.26).

За таких обставин між позивачем та відповідачами виникли зобовязальні цивільно - правові правовідносини у сфері споживчого кредитування, що забезпечені порукою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.. 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст.. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ країни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В даній справі позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав Відповідачу-1 кредит а придбання житлової нерухомості в сумі 180000 гривень 00 копійок про що свідчить виписка з особового рахунку а.с.27)

Відповідач сумлінно виконував свої обов`язки зі сплати кредиту, останній платіж Відповідач-1 зробив 10.06.2014 в сумі 352,66 грн. В подальшому погашення кредиту не було, в зв`язку з чим 12.10.2015 банк виніс на прострочку своєчасно не сплачену заборгованість - 86,53 грн. Станом на 09.12.2019 року заборгованість за кредитом складає 174 928,33 грн із них - 155303,49 грн це поточна заборгованість, а 19624,84 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту (а.с.26-29).

При цьому позивачем нараховані проценти в розмірі 18,8% річних на підставі п.1.4.1 Кредитного Договору в сумі 27047,60 гривень за період 01.07.2014 по 30.04.2015 (а.с.26) Остання сплата за процентами здійснена 23.12.2014 в сумі 3100,00 грн (а.с.31) ;

Отже, вимоги в частині стягнення заборгованості з Відповідача 1 за кредитним договором № 050/10/2013/358 від 28.10.2013 є обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо солідарного стягнення заборгованості з Відповідачів суд виходить з наступного.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником 28.10.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено договір поруки № 050/10/2013/358П згідно якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальником за кредитним договором № 050/10/2013/358 від 28.10.2013, зокрема за повернення кредиту у розмірі 180000,00 грн., та сплати процентів за користування кредитом та інших платежів зазначених у договорі (а.с.56-57)

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Пунктами 1.1 та 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору та несе солідарну відповідальність за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Згідно з пунктом 5.2. договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього Договору.

Отже сторони під час укладення зазначеного договору поруки встановили строк припинення поруки, який становить три роки з дня настання строку виконання зобов`язання.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України ( в редакції на момент укладення договору) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Якщо строк основного зобов`язання невстановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В частині першій статті 251 ЦК України зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Оскільки право кредитора і обов`язок поручителя по закінченню договору поруки припиняються, тому жодних дій щодо реалізації права в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року за № 1411/3467/12, постанові від 27 березня 2019 року за № 200/15135/14-ц, постанові від 03 липня 2019 року за № 1519/2-3165/11.

Умови укладеного між сторонами договору поруки про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строку, встановленого договором поруки не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, сторони встановили не лише строк дії кредитного договору і договору поруки, який становить три роки від дня настання виконання зобов`язання, а й строки виконання боржником й поручителем окремих зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження№ 14-145цс18), строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Як зазначалося вище умовами кредитного договору № 050/10/2013/358 від 28.10.2013 передбачено повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштамищомісячними платежами у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до кредитногодоговору з останнім строком погашення 27 жовтня 2028 року.

Судом встановлено, що до червня 2014 року Відповідач 1 не мав прострочення погашення кредиту. Останній платіж сплачено 10.06. 2014 в сумі 352,66 грн Перенесення заборгованості на прострочену відбулось 12 жовтня 2015 року, оскільки Відповідач 1 здійснював оплату за кредитом у більших розмірах, так станом на 10.06.2014 неохідно було сплатити 1381,10 гривень, проте станом на 10.06.2014 Відповідач 1 сплатив - 5071,67 гривень, що дозволило перекрити платіж за серпень 2015 терміном сплати до 10.09.2015 та частково за вересень 2015 термін сплати 10.10.2015, несплата за вересень 2015 склала 86,53 гривень (а.с.27) таким чином, перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом обраховується з 12 жовтня 2015 року .

Згідно штампу на конверті представник позивача звернувся до суду 24.12.2019 (а.с.33), отже солідарному стягненню підлягає стягнення заборгованості за період з листопада 2016

Згідно виписки банку до 01 червня 2014 року відповідач не мав прострочення по процентам, нараховані проценти з 01.06.2014 по 30.09.2014 в сумі 10963,82 грн винесені на прострочення 29.10.2014, проте 23.12.2014 відповідач погасив 3100,00 гривень, а саме: 2742,20 грн - нараховані проценти з 01.06.2014 по 30.06.2014 та 357,80 грн - проценти нараховані з 01.07.2014 по 31.07.2014

Згідно розрахунку остання дата нарахування процентів 30 квітня 2015 року.

Відповідно трирічний строк дії поруки по процентах сплинув у 2018 році.

Згідно штампу на конверті представник позивача звернувся до суду 24.12.2019 (а.с.33), отже в частині солідарного стягнення процентів суд вважає за необхідне відмовити.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому при стягненню заборгованості в солідарному порядку судові витрати розаоділяються в рівних долях..

При поданні позову позивачем платіжним дорученням був сплачений судовий збір у сумі 3 029,64 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача по 1 514,82 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.259,526,530,536,553,554,610-612,1054 ЦК України, ст.ст.10,12,13,76,141,247,258,263-265,268,273,274-280-284,354,355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, ) заборгованість станом на 09.12.2019 за кредитним договором № 050/10/2013/358 від 28 жовтня 2013 року в сумі 31294 (тридцять одна тисяча двісті дев`яносто чотири) гривні 03 копійки , яка складається із наступного:

- нараховані та несплачені проценти за користування кредитом в сумі - 27 047 гривень 60 копійок.;

- заборгованість за кредитом 4246 (чотири тисячі двісті сорок шість ) гривень 43 копійки

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, ) заборгованість за тілом кредиту станом на 09.12.2019 за кредитним договором № 050/10/2013/358 від 28 жовтня 2013 року в сумі 170681 (сто сімдесят тисяч шістсот вісімдесят одну) гривню 90 копійок

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» судовий збір в сумі 1 749 (одну тисячу сімсот сорок дев`ять сім) гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» судовий збір в сумі 1 280 (одну тисячу двісті вісімдесят ) гривень 11 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може також бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд Луганської області.

Суддя В. М. Шкиря».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя К.С. Лукінова