ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1668/25 Справа № 201/4282/24 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19 жовтня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №501374206. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, станом на 12.09.2023, утворилась заборгованість у розмірі 174628,73 грн, а саме заборгованість за тілом кредиту 96421,68 грн, заборгованість по відсоткам 37684,47 грн, заборгованість по комісії 40522,58 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки вказану заборгованість у загальному розмірі 174628,73 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість по кредитному договору №501374206 від 19 жовтня 2021 року, станом на 12 вересня 2023 року, в сумі 174628,73 грн, що складає поточну заборгованість на кінцеву дату розрахунку, з яких заборгованість за кредитом (ліміт) 96421,68 грн, заборгованість по відсоткам 37684,47 грн, надходження і витрати (відсотки, просрочене тіло кредиту, відсотки за просрочену заборгованість, штраф 00 грн. 00 коп., пені 00 грн. 00 коп.) 00 грн. 00 коп., комісії 40522,58 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» витрати на судовий збір в сумі 3028,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позову та стягнення на користь банку 79397,81 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява від 05.02.2025 про розгляд справи без його участі та без участі відповідачки.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між сторонами укладено кредитний договір №501374206 від 19.10.2021 року, за умовами якого відповідачці було кредит на суму 99999,99 грн зі сплатою за користування відсотків за фіксованою процентною ставкою 25,0% річних строком до 19.10.2026 (а.с. 53-71).

Вказаний вище договір укладений шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк» від 19.10.2021, паспорту споживчого кредиту від 19.10.2021 (а.с. 63, 67-71).

Між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 погоджено також графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, який є додатком №1 до кредитного договору №501374206 від 19.10.2021 року (а.с. 64-66).

Договором про внесення змін і доповнень №501374206-1 до угоди про надання кредиту №501374206 від 19.10.2021 року погоджено, що процентна ставка за період з 19.10.2021 року по 18.11.2021 становить 25,00 % річних, починаючи з 19.11.2021 процентна ставка становить 15,00% річних (а.с. 61).

Сума позики 99999,99 грн була надана відповідачці, що підтверджується копією меморіального ордеру №634572973 від 19.10.2021, а також випискою з особового рахунку (а.с. 75, 76-89).

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року (а.с. 25-49).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №501374206 від 19.10.2021 року, станом на 12.09.2023, банком нарахована заборгованість у розмірі 174628,73 грн, а саме заборгованість за тілом кредиту 96421,68 грн, заборгованість по відсоткам 37684,47 грн, заборгованість по комісії 40522,58 грн (а.с. 52).

АТ «Сенс Банк» 30 січня 2024 року направило на адресу відповідачки досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 25.01.2024, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-кому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу (а.с. 22, 90-93).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом пункту 1 оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501374206 від 19.10.2021 року, яка надана позивачем, під час користування кредитом позичальник пропонує банку надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у розмірі 2,20% від суми кредиту (а.с. 17).

Також, Графіком платежів (додаток №1 до договору) між сторонами погоджено плату за розрахунково-касове обслуговування щомісячними платежами у розмірі по 2200,00 грн на загальну суму 132000,00 грн (а.с. 64-66).

У вказаному вище розрахунку також зазначено, зокрема, що аби дізнатися суму заборгованості, потрібно надіслати смс з текстом 501374206 на номер 3344 (а.с. 66).

Колегія звертає увагу, що в кредитному договорі №501374206 від 19.10.2021 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Відповідного обґрунтування (з наданням доказів)наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору в позовній заяві не наведено.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту пункту 1 кредитного договору №501374206 від 19.10.2021 року та Графіку платежів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21.

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши нікчемність умов договору №501374206 від 19.10.2021 року щодо нарахування щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за комісією в сумі 40522,58 грн.

Крім того, відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Відповідно до частини п`ятої статті 216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Оскільки вирішуючи спір про стягнення заборгованості встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, щодо нікчемності правочину, тому вказуючи про нікчемність правочину, одночасно підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину, визначені у статті 216 ЦК України.

Згідно змісту апеляційної скарги, сплачувані відповідачкою кошти на виконання умов кредитного договору №501374206 від 19.10.2021 рокучастково зараховувались банком на погашення заборгованості по комісії на загальну суму 8800,00 грн,що відповідає представленому позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 52).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення між сторонами кредитного договору №501374206 від 19.10.2021 року та отримання за його умовами грошових коштів; враховуючи неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань зі сплати щомісячних платежів та наявність, у зв`язку з цим, заборгованості перед банком; встановивши нікчемність умов договору щодо нарахування комісії, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 12.09.2023, у загальному розмірі 125306 (сто двадцять п`ять тисяч триста шість) грн 15 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту) в розмірі 96421,68 грн та залишку заборгованості за відсотками у сумі 28884,47 грн, зарахувавши сплачені відповідачкою кошти на комісію (8800,00 грн) в погашення нарахованої заборгованості за відсотками (37684,47 грн - 8800,00 грн).

Зазначена вище заборгованість підтверджується наявним у справі розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачкою, а також випискою з особового рахунку (а.с. 52).

Колегія звертає увагу, що відповідачка, згідно змісту апеляційної скарги, не заперечує факт укладення вказаного вище кредитного договору та визнає факт отримання кредитних коштів, а також визнає частково позовні вимоги щодо наявної заборгованості за тілом кредиту в сумі 79397,81 грн.

Заперечення відповідачки в апеляційній скарзі на недоведеність погодження між сторонами порядку нарахування та розміру відсотків за користування кредитом є безпідставними, адже між сторонами було погоджено Графік погашення кредиту, яким передбачено сплату відсотків щомісячними платежами. Також між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін і доповнень №501374206-1 до угоди про надання кредиту №501374206 від 19.10.2021 року, яким погоджено процентну ставку за період з 19.10.2021 року по 18.11.2021 - 25,00 % річних, а починаючи з 19.11.2021 - 15,00% річних (а.с. 61).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання місцевим судом 16.08.2024 року згідно положень статтей 128-130 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового по суті позовних вимог.

Судова повістка, яка направлялась відповідачці (а.с. 142), повернулась до суду без вручення її адресату без довідки поштового працівника щодо причин невручення (а.с. 144-145), що не є належним повідомленням про слухання справи в розумінні статтей 128-130 ЦПК України. Також, у матеріалах справи відсутні докази розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади.

На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, допустивши також порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь банку підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позовної заяви (3028,00 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам (71,76%) в сумі 2172,89 грн. (а.с. 16).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволено. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 3633,60 грн за подання апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги (3633,60 грн), сплату якого було відстрочено до ухвалення судового рішення, пропорційно задоволеним позовним вимогам (71,76%) із ОСОБА_1 в сумі 2607,47 грн та пропорційно залишеним без задоволення позовним вимогам (28,24%) з АТ «Сенс Банк» в сумі 1026,13 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () за кредитним договором №501374206 від 19.10.2021 заборгованість, станом на 12.09.2023, по тілу кредиту в розмірі 96421,68 грн та відсоткам у сумі 28884,47 грн, а всього 125306 (сто двадцять п`ять тисяч триста шість) грн 15 коп.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () судові витрати в розмірі 2172 (дві тисячі сто сімдесят дві) 89 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2607 (дві тисячі шістсот сім) грн 47 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» () в дохід держави судовий збір у розмірі 1026 (одна тисяча двадцять шість) грн 13 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова