Провадження №2/748/112/25
Єдиний унікальний № 748/4365/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Костюкової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Проненко К.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Чернігів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 10.10.2024, засобами поштового зв`язку від 04.10.2024, звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, ОСОБА_2 , на її користь, аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторін від шлюбу є спільна дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2022 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Дитина ОСОБА_3 проживає з позивачем ОСОБА_1 . З відповідачем домовленості щодо розміру аліментів на утримання дитини сторони не досягли з урахуванням чого позивач звертається до суду.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Ухвалу суду відповідач отримав 23.01.2025 року. У строк встановлений судом представником відповідача адвокатом Городничою Т.В. діючою на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 24.01.205 року серії СВ № 11104 в інтересах відповідача був поданий відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач позов визнає частково.

З відзиву слідує, що відповідач з позивачем узгодили,що дитина ОСОБА_3 проживатиме з матір`ю. Відповідач вказує, що бере участь у фізичному та моральному вихованню дитини, підтримуючи її матеріально. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин і по даний час відповідач кожного місяця надає матеріальну допомогу, до моменту звернення позивачки до суду питання аліментів не стояло, він як батько згоден сплачувати аліменти, але у розмірі 3000 грн щомісячно. Просить врахувати суд , що на даний час змінився його статус так як він одружився вдруге, має на утриманні дружину, яка не працює, у зв`язку з вагітністю та двох неповнолітніх дітей дружини, які проживають разом з ним. На даний час він є не працевлаштований, за станом здоров`я потребує здійснення реабілітаційних заходів та періодичного лікування, з урахуванням чого його теперішнє матеріальне становище не надає йому змоги сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн, що просить суд взяти до уваги при ухваленні рішення.

03.02.2025 року позивач подав відповідь на відзив, відповідно до якого вказує, що з моменту припинення спільного проживання відповідач регулярної фінансової підтримки не надає, а періодичні виплати , які від нього надходять не можна розглядати як належне виконання батьківського обовязку. Акцентує увагу суду на тому, що відповідач не надав доказів , які б підтверджували його нездатність виконувати аліментні обовязки. З розміром аліментів в сумі 3000 грн не погоджується так як наявність соціальних виплат, відповідач отримує в Німеччині дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не зявилися, позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26 січня 2015 року виконкомом Олишівської сільської радиЧернігівського району Чернігівської області , актовий запис №02 (а.с. 3)

Згідно свідоцтва батьками ОСОБА_3 є мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2022 року по справі №750/160/22 розірвано шлюб, укладений 28.01.2011 року виконкомом Олишівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис №01 (а.с. 6-7)

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 4)

Місцем реєстрації ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади (а.с. 5)

Із поданих сторонами заяв по суті судом встановлено, що за домовленістю між сторонами ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою. В силу приписів ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованих податку та військового збору за період з 4 кварталу 2023 року по квартал 2024 року дохід відповідача за вказаний період становить 114,65 грн (а.с. 34)

З тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_2 № 712 від 01.04.2022 року вбачається, що відповідач за станом здоров`я не придатний до військової служби з урахуванням чого був виключений з військового обліку 30.03.2022 року (а.с. 48 )

Відповідно до довідки ВЛК вбачається, що відповідач на підставі ст.74А графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ наказу МО України №402 від 2008 року визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Діагноз стан після вродженого вивиху лівого передпліччя. Стан після операції (а.с. 49-50) .

З долучених відповідачем документів слідує, що ОСОБА_2 23.08.2024 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебуває в стані вагітності . Очікувана дата пологів 13 травня 2025 року. Через стан вагітності на неї розповсюджується заборона на працевлаштування (а.с. 51-54 )

ОСОБА_4 має двох дітей віком до 18 років ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_2 (повторно ) від 08.02.2018 року та відповідно серії НОМЕР_3 від 23.01.2018 року (а.с. 55-56)

Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України запис про батька ОСОБА_6 зроблено зі слів матері (а.с57-58 )

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1ст.2 Закону України «Про охорону дитинства`на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокремаст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

У відповідності до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Під час судового засідання знайшли підтвердження обставини того, що дитина проживає разом з позивачкою, а відповідно остання має право на звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, виходяччи з аналізу можливостей надання їх відповідачем у заявленому позивачем розмірі, та з урахуванням наданих відповідачем доказів, суд не бере до уваги як докази ( документ про шлюб відповідача та документ про вагітність його дружини ОСОБА_4 ) ( а.с 51-54) як на підставу яка впливає на розмір аліментів, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 95 ЦПК України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 3.1. наказу Міністерства закордонних справ України «Про затвердження Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном»№ 113 від 04 червня 2002 року офіційний документ - це письмове підтвердження фактів та подій, що мають юридичне значення, або з якими чинне законодавство пов`язує виникнення, зміну або припинення прав і обов`язків фізичних або юридичних осіб.

Оскільки відповідач надав до відзиву як доказ неможливості сплачувати аліменти у розмірі в якому просить позивач, через утримання дружини на підтвердження юридичного факту її утримання та стану вагітності при якому остання не може самостійно працювати іноземний документ , то даний доказ має бути належним.

Процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів або засвідчення справжності підписів уповноважених посадових осіб, а також дійсності відбитків штампів, печаток, якими скріплено документ, називається легалізацією.

Легалізація документів охоплює такі категорії: 1) консульська легалізація; 2) апостилювання (проставлення штампа «Апостиль», іншими словами спрощена легалізація).

Консульська легалізація - це процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів, які були видані у країнах, що не підписали Гаазьку конвенцію про скасування консульської легалізації.

Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць Гаазької конвенції про скасування вимог консульської легалізації іноземних офіційних документів.

Проставлення штампа «Апостиль» є спрощеним способом легалізації іноземних документів. На відміну від консульської легалізації, процедура апостилювання потребує значно менших затрат часу, оскільки потрібно звернутись тільки в один орган. Офіційні документи засвідчуються спеціальним штампом «Апостиль», який проставляється відповідним уповноваженим органом іноземної держави, в якій було видано цей документ.

Апостиль ставиться для використання документів у країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Федеративна Республіка Німеччина також є учасником Гаазької конвенції 1961 року, а тому здійснює процедуру легалізації документів шляхом проставлення штампа «Апостиль». Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

У статті 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до статті 4 Конвенції передбачений у частині першій статті 3 цієї Конвенції апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

У пункті 13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України від 05 грудня 2003 року № 237/803/151/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 року за № 1151/8472, апостиль проставляється у формі відбитка штампа, візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у формі електронного документа, або візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою інформаційної системи. Розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостилю не дозволяється.

У разі проставлення апостиля на окремому від документа аркуші документ і аркуш з апостилем скріплюються шляхом прошивання ниткою (стрічкою) білого або червоного кольору в спосіб, який унеможливлює їх роз`єднання без пошкодження аркуша, та засвідчуються підписом і печаткою посадової особи компетентного органу. Кількість скріплених аркушів підтверджується підписом посадової особи, яка проставляє апостиль.

На аркуші з апостилем проставляється печатка компетентного органу так, щоб одна її частина була на аркуші з апостилем, а інша на останній сторінці документа.

Разом з тим, відповідачем надані до суду в якості доказів іноземні документи, в тому числі й документ про шлюб та вагітність дружини без апостиля компетентного органу держави, а тому не можуть вважатись належними та допустимими доказами.

За умови відсутності належних доказів перебування у шлюбі відповідача з іншою жінкою, а також доказів її вагітності суд позбавлений можливості констатувати його участь у матеріальному забезпеченні її дітей на які вказує відповідач у відзиві.

Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, сталого доходу не має, що підтвердженого належними та допустимими доказами, відомості про його працевлаштування відсутні, нерухоме майно відповідач у власність після 04.10.2013 року не набував, суд оцінюючи вказані аргументи в сукупності при визначенні розміру аліментів, враховує як стан здоров`я відповідача, так і його матеріальне становище, з якого вбачається, що сплачувати суму в розмірі 5000 грн останній не спроможний.

Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини, об`єктивну можливість сплати аліментів відповідачем, визначену судом з урахуванням критеріїв ст. 182 СК України суд вважає, що достатнім розміром для стягнення з відповідача аліментів, який встановить баланс між його обов`язком по сплаті аліментів та правами дитини на отримання аліментів , буде їх стягнення в розмірі 3500 грн щомісячно, в свою чергу буде необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини так як вказана сума є не меншою ніж визначений мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку, а також співмірним з можливостями батька сплачувати аліменти з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Суд не стягує з відповідача аліменти в тому розмірі, що просить позивач, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в такому розмірі.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду з позовом 04 жовтня 2024 року ( а.с 8), тому і стягнення аліментів необхідно здійснювати саме з вказаної дати

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 289, 354, 355, 430 ЦПК України та статтями 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісяця починаючи з 04.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимоги - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

Суддя Т.В.Костюкова