КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/8218/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4926/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Українець В.В., у справі позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року представник АТ «Універсал Банк» - Мєшнік К.І. звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27 квітня 2021 року у розмірі 25 284,76 грн. станом на 05 лютого 2024 року та судові витрати у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1-8).

Позовні вимоги мотивував тим, що 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 встановив мобільний додаток mоnobank. Особливістю проекту mоnobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Онбординг відбувається шляхом відеоверифікації клієнта працівником банку дистанційно; ДІЯ шеринг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом.

Пройшовши реєстрацію та, надавши пакет необхідних документів ОСОБА_1 підписав анкету-заяву та запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при надання банківських послуг щодо продукту monobank/Univarsal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого «дата підписання» в Мобільному додатку договір набуває чинність.

Пунктом 1 Запевнення відповідач підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку monobank, ознайомлення та згоду з умовами договору, укладання договору, зобов`язався виконувати умови договору; підтвердив, що інформація, передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», була надана йому шляхом її розміщення у договорі та на офіційному сайті банку.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору належним чином обов`язки перед банком не виконав і станом на 27 вересня 2023 року у відповідача прострочена зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Банк 27 вересня 2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 02 червня 2023 року став у формі «на вимогу», у зв`язку з чим станом на 05 лютого 2024 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 25 284, 76 грн., в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 25 284 76 грн., загальний залишок заборгованості за пенею - 0 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0 (а.с. 1-8).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року узадоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с. 53-56).

Не погодившись з рішенням районного суду, 27 листопада 2024 року представник АТ «Універсал Банк» - Македон О.А. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 59-65).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, без урахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів банку.

Судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

Вказував, що Умови і правила, крім тих, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, всю іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

За повідомленням позивача всі Умови і правила за всі періоди є розміщеними на сайті monobank, є публічно доступними, викладеними у форматі PDF, з зазначенням рішень, на підставі яких вони прийняті та часом набуття їх чинності. Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного ПІН-коду має постійний доступ.

Враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, можна дійти висновку, що відповідач був ознайомлений саме з Умовами і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов і правил обслуговування фізичної особи з додатками.

Таким чином, невиконання боржником умов договору, на які він погодився та ознайомився в Анкеті-Заяві та непогашення в повному обсязі заборгованості перед банком матиме наслідком порушення фундаментального положення про обов`язковість договору.

Вказував, що банк за допомогою відповідних дій клієнта провів ідентифікацію та верифікацію клієнта дистанційно у порядку, передбаченому додатком 2, 3 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» від 19 травня 2020 року № 65. Далі у додатку перед підписанням анкети-заяви невід`ємної частини договору банк на виконання вимог «Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», затвердженого Постановою НБУ від 13 грудня 2019 року № 151 ознайомлює клієнта з текстом документа (анкети-заяви) перед його підписанням цифровим власноручним підписом. Після ознайомлення з анкетою-заявою відповідач підписує дану анкету шляхом натискання кнопки «Продовжити» та обов`язково отримує примірник підписаного в електронній формі документа на адресу електронної пошти, зазначеної клієнтом у мобільному додатку.

Вказував, що підписанням анкети-заяви цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку monobank 27.04.2021 року відповідач підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку monobank, ознайомлення та згоду з умовами договору, укладання договору та зобов`язався виконувати умови договору.

Крім цього, клієнт на постійній основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, зобов`язався ознайомлюватися з чинною редакцією Умов і Правил, що розміщені на сайті банку та/або в мобільному додатку. Згоду клієнта зі змінами, доповненнями Умов і правил може бути підтверджено також проведенням клієнтом банківських операцій. Таким чином, враховуючи, що клієнтом було неодноразово проведено банківські операції із використанням власної картки, відповідач надавав свою згоду зі змінами, доповненнями до договору про надання банківських послуг.

Наголошував, що Витяг з Умов та правил, наявний в матеріалах справи, може носити показовий характер та може змінюватись та доповнюватись позивачем, однак наявні всі підстави стверджувати, що Умови та правила, які знаходяться в публічному доступі, та посилання https://www.monobank.terms, на які містяться в кожній анкеті-заяви, підписаній клієнтами, є загальновідомим фактом. А те, що така інформація може бути невідомою суду, не є підставою для заборони її використання як загальновідомої.

У суду під час ухвалення рішення є безперешкодний доступ до актуальних Умов та правил, що знаходяться в публічному доступі в режимі реального часу на офіційному сайті банку, тому в учасників справи немає необхідності долучати такий доказ в паперовому носії до матеріалів справи. Тому посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку банку, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20.

Посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), у якій зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Обґрунтовував передумови виникнення заборгованості, вказував, що відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, на підставі чого загальний розмір заборгованості відповідача перед банком за договором, становить 25 284,76 грн., що складається з загального залишку заборгованості (за тілом кредиту) - 25 284,76 грн.

Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 03 лютого 2022 року в справі № 758/10335/16-ц, від 14 липня 2020 року в справі № 367/4970/13-ц, вказував, що будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, відтак, відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, підтверджену наданими позивачем у сукупності доказами. Крім того, вимогами процесуального закону тягар доказування покладено на сторін у справі (а.с. 59-65).

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ «Універсал Банк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» (а.с. 13).

Анкета-заява містить детальну інформацію щодо особи ОСОБА_1 зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться фото паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_1 .

Підписуючи цю заяву власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку відповідач просив відкрити поточний рахунок в АТ «УніверсалБанк» у гривні на його ім`я НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Погодився, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом (а.с. 13).

Підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу та надана нею інформація є правдивою (п. 3 анкети-заяви).

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговуванням в АТ «УніверсалБанк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розмішені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем відповідним йому відритим ключем НОМЕР_3, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку та/або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП, покладаються на клієнта (п. 4).

Погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в Мобільному додатку договір набуває чинність (п. 5).

На а.с. 16 знаходиться Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank від імені ОСОБА_1 , згідно якого, він своїм власним підписом УЕП в мобільному додатку підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку monobank, підтвердив своє ознайомлення та згоду з умовами договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування її рахунків, розміщення вкладів, отримання споживчого кредиту тощо, підтвердив укладання ним договору, зобов`язався виконувати умови договору, підтвердив, що інформація, передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана йому шляхом її розміщення у договорі та на офіційному сайті.

До Анкети-заяви банком було долучено також довідку про етапи реєстрації ОСОБА_1 (а.с. 10), роздруківку Витягу Умов і Правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universalbank, які набули чинності з 01.12.2022, яка підпису відповідача не містить (а.с. 18-30); роздруківку тарифів Чорної картки «Monobank», яка підпису відповідача не містить (а.с. 31-32); роздруківку паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 33-35); завірену позивачем копію паспорта відповідача (а.с. 36); звірену позивачем копію ідентифікаційного коду відповідача (а.с. 36, зворот); копію банківської ліцензії № 92 від 10.10.2011 (а.с. 38); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ «Універсал Банк» (а.с. 39) та витяг зі статуту ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 40-41).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.04.2021 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом - ОСОБА_1 станом на 05.02.2024 року заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 25 284,76 грн. (а.с. 11-12).

Відмовляючи в позові АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача виписка по рахунку відповідача суду надана не була. Твердження позивача про те, що розрахунок заборгованості відповідача, виконаний самим банком, є достатнім доказом використання відповідачем кредитних коштів та розміру його заборгованості, є неспроможними. Сам по собі розрахунок не підтверджує виникнення між сторонами кредитних правовідносин, наявність у відповідача заборгованості та її дійсний розмір.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2021 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг monobank шляхом застосування цифрового власноручного підпису (а.с. 13, 15).

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговуванням в АТ «УніверсалБанк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розмішені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

При цьому, роздруківку Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.04.2021 року шляхом підписання анкети-заяви.

Так, підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відритим ключем НОМЕР_3, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису Ризики з відшкодування збитків

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів, що ОСОБА_1 підписав Умови і правила надання банківських послуг шляхом накладення електронного підпису.

Заявляючи позовні вимоги, АТ «Універсал Банк» посилалося на те, що 27 квітня 2021 року з ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачу наданий кредит у розмірі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , тому просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором за тілом кредиту у розмірі 25 284,76 грн.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Разом з тим, доказів того, чи було задоволено Анкету-заяву ОСОБА_1 та відкрито поточний рахунок, чи було видано йому за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму - матеріали справи не містять.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач користувався наданими банком коштами та має заборгованість саме у визначеному позивачем розмірі.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості позивачем до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 11-12).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даній справі, на підтвердження своїх позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості позивач мав можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та докази відкриття кредитного ліміту та його розміру, на підставі яких як суд першої, так і суд апеляційної інстанції мав би можливість перевірити розмір кредитної заборгованості.

Проте, під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком суд апеляційної інстанції враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

Таким чином, суд був позбавлений можливості належним чином перевірити видачу банком відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості, а тому позовні вимоги позивачем не доведено належними та допустимими доказами.

Доводи апелянта про те, що відповідач не подавав, до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, колегія суддів відхиляє, оскільки доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки зібраних у справі доказів, зокрема доказів, поданих позивачем на підтвердження його доводів про наявність укладеного з відповідачем кредитного договору.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова