Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/246/25
Провадження №: 2/332/996/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря Карліної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Попової Катерини Романівни до Приватного Акціонерного Товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна про відшкодування моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року адвокат Попова Катерина Романівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

В обґрунтування своїх доводів представник позивача зазначила, що позивачка має загальний стаж 34 роки, з яких в шкідливих умовах в ПрАТ «Дніпроспецсталь» - 23 роки 09 місяців на робочому місці обробника поверхневих дефектів металу прокатного цеху. Звільнена за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 27 жовтня 2022 року, хронічне захворювання у позивачки виникло внаслідок тривалої роботи на ПрАТ «Дніпроспецсталь» (23 роки 09 місяців) в умовах впливу шкідливих виробничих факторів: вібрація загальна, виробничий шум, пилу переважно фіброгенної дії.

Відповідно Медичного висновку ЛЕК ДУ «ІНСТИТУТ МЕДИЦИНИ ПРАЦІ ІМЕНІ Ю.І. КУНДІЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ» від 28.09.2022 року (протокол №35/885) про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) позивачці було встановлено: 1.Вібраційна хвороба II ст. від впливу загальної вібрації (хронічна полірадикулопатія з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами); 2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого ступеню (III ст. за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І.); 3. хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН II (два) ст. Супутній діагноз - поліостеоартроз з переважним ураженням плечових, ліктьових, кульшових та колінних суглобів без порушення функцій. Порушення ліпідного обміну. Гіперхолестеринемія. Гіперметропія слабкого ступеня правого ока. Астигматизм правого ока. Амбліопія лівого ока. Початкова катаракта обох очей.

Крім того, позивачці встановлено інвалідність третьої групи у зв`язку з професійним захворюванням з втратою професійної працездатності 60 %.

Враховуючи характери у змін у стані здоров`я позивачки, втрату 60 % професійної працездатності, що призвели до істотної зміни умов її життя та відбулися внаслідок винних дій роботодавця, представник позивачки просить стягнути моральну шкоду, спричинену в результаті професійного захворювання, в сумі 100000 грн.

Представник відповідача Білик О.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просила зменшити суму відшкодування моральної шкоди до суми 30000 грн. Зазначила, що діюче законодавство допускає роботу у важких та шкідливих умовах праці. Позивач був повідомлений про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів та погодився працювати у вказаних умовах. Крім того, за виконані роботи у вищезазначених умовах позивач отримував додаткові пільги та компенсації. Вважає, що з боку ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» відсутні як порушення прав Позивача, так і неправомірні рішення, дії чи бездіяльність, відносно Позивача. Також вважає, що розмір моральної шкоди не є обґрунтованим, не відповідає глибині душевних страждань, вимогам розумності і справедливості. У разі задоволення судом позовних вимог у сумі, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, просила вирішити питання про стягнення суми з урахуванням утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

На адресу суду також надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у її відсутності. Правову позицію по даній справі, викладену у відзиві на позов, підтримує у повному обсязі

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.04.1998 по 22.02.2022 перебувала у трудових відносинах із ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ», що підтверджується трудовою книжкою.

З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 27 жовтня 2022 року вбачається, що хронічне захворювання у позивачки виникло внаслідок тривалої роботи на ПрАТ «Дніпроспецсталь» (23 роки 09 місяців) в умовах впливу шкідливих виробничих факторів: вібрація загальна, виробничий шум, пилу переважно фіброгенної дії.

Відповідно Медичного висновку ЛЕК ДУ «ІНСТИТУТ МЕДИЦИНИ ПРАЦІ ІМЕНІ Ю.І. КУНДІЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ» від 28.09.2022 року (протокол №35/885) про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) позивачці було встановлено: 1.Вібраційна хвороба II ст. від впливу загальної вібрації (хронічна полірадикулопатія з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами); 2. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкого ступеню (III ст. за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І.); 3. хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН II (два) ст. Супутній діагноз - поліостеоартроз з переважним ураженням плечових, ліктьових, кульшових та колінних суглобів без порушення функцій. Порушення ліпідного обміну. Гіперхолестеринемія. Гіперметропія слабкого ступеня правого ока. Астигматизм правого ока. Амбліопія лівого ока. Початкова катаракта обох очей.

Згідно первинної Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 097443 від 28.11.2022 року ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 складає 60 (шістдесят) % та встановлено третю групу інвалідності.

Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 155721 від 28.11.2022 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: професійне захворювання, протипоказана важка фізична праця, статико-динамічні навантаження.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам, належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до норм ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Фізичні страждання це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд наголошує, що моральна, і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України № 2 від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Як зазначено в п. 4.1. цього Рішення, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням на виробництві позивачці заподіяно моральну шкоду, що полягає в тому, що ОСОБА_1 втратила професійну працездатність у загальному розмірі 60%, її визнано особою з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності у позивачки змінилися умови життя, вона періодично проходить лікування, повинна докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання відповідача на те, що позивачка була обізнана про можливість впливу шкідливих факторів, самостійно та за власним бажанням прийняла рішення про необхідність працювати саме на такому робочому місці, на думку суду, не знімають відповідальності з відповідача за незабезпечення максимально безпечних умов праці та не позбавляють позивача права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди.

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, під час судового розгляду доведено, що позивачці спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивачки професійного захворювання.

Суд також враховує значимість здоров`я як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, бере до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд дійшов висновку, що є достатнім, розумним та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачу у сумі 60 000,00 грн.

Щодо оподаткування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно п.п. 164.2.14 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, зокрема, сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю.

За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.

Тому в рамках даної справи є вірним стягнення суми моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів і зборів.

Подібний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 в рамках справи № 599/645/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що складає 60 % від повної суми судового збору, а саме: 726 грн 72 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Попової Катерини Романівни до Приватного Акціонерного Товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна (, місцезнаходження: 69008, м. Запоріжжя: вул. Південне шосе, буд. 81) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання, в сумі 60000 (шістдесят тисяч) гривень.

Стягнути в дохід держави з Приватного Акціонерного Товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна (, місцезнаходження: 69008, м. Запоріжжя: вул. Південне шосе, буд. 81) судовий збір у розмірі 726 грн 72 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.І. Ретинська