Провадження №2-о/523/63/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Хабенко С.В.,

представника заінтересованої особи Болгарчук Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одеса, в порядку окремого провадження, цивільну справу № 523/18121/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі військової частини НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період часу з 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2019 року як дружина та чоловік за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки в цьому не було потреби.

За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустрієм будинку: робили ремонт квартири де спільно проживали, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Крім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів. Загиблий спілкувався з її родичами, в свою чергу вона має близькі та теплі стосунки із матір`ю ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , який проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) загинув під час виконання бойового завдання.

Заявниця звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 Військова частина НОМЕР_1 ), з вимогою надати її статус члена сім`ї загиблого, відповідно до п. 5, ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, на що 13 жовтня 2024 року отримала відмову де зазначено, що з метою призначення виплати одноразової грошової допомоги, необхідно підтвердити статус члена сім`ї загиблої особи, надавши копію свідоцтва про шлюб, або рішення суду, яке набрало законної сили щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

Факт сумісного проживання підтверджується доказами, серед яких: спільні фотокартки, зроблені в різний період спільного життя, із зазначенням дати фотознімку, Декларація із сімейним лікарем Заявника від 12.11.2020 року, де згідно п. 1.12.1 довіреною особою зазначено ОСОБА_2 ; листівка від похресниці із привітанням Заявника та загиблого. Також, факт проживання Заявниці із загиблим як подружжя та ведення спільного господарства можуть підтвердити свідки та мати загиблого.

Отже, через зазначену обставини, заявник позбавлена можливості реалізувати свої права яка спадкоємця на отримання грошової компенсації (допомоги) у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Саме ці обставини стали підставою для звернення до суду для встановлення вказаного факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою від 05 листопада 2024 року відкрито провадження та призначено по справі судове засідання.

Ухвалою від 16 грудня 2024 року витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса): - інформацію стосовно того чи перебувала у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - інформацію стосовно того чи перебував у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Хабенко С.В. в судовому засіданні надали пояснення з приводу поданої заяви, аналогічні викладеним у заяві, підтримали заявлені вимоги та просили задовольнити заяву про встановлення факту.

Представник заінтересованої особи Болгарчук Д.О. в судовому засіданні висловив свою думку, та не заперечував проти вимог заявниці, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначила, що являється матір`ю загиблого ОСОБА_2 . Вона сина виховувала одна, без батька. У 2018 році її син познайомився із заявницею ОСОБА_1 , вони разом працювали, у 2019 році з`їхалися, та почали проживати разом, однією сім`єю, як чоловік та дружина, мали взаємні права та обов`язки, спільний побут та бюджет, не сварились, її син став більше урівноважений, після знайомства із ОСОБА_5 . Вони спільно із свідком проводили вихідні, свята, мали намір офіційно зареєструвати шлюб, і її син бажав усиновити доньку ОСОБА_5 , до якої відносився як до власної.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначили, що являються сусідами ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_2 , підтвердили те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство, робили ремонти, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки подружжя. Подружні стосунки з 2019 року між ними не переривалися, свідки навіть і не знали, що сусіди офіційно не одружені, думали що між ними шлюб зареєстрований.

Суд, заслухавши у судовому засіданні заявника, представника заявника,заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, підлягає задоволеннюз таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За нормами частини 1 статті 293, пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження /цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав/, розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 спільно проживали як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за адресою : АДРЕСА_1 з 2019 року по день загибелі ОСОБА_2 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Зазначені у заяві обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема: спільними фотокартками, зроблені в різний період спільного життя, із зазначенням дати фотознімку, Декларацією із сімейним лікарем Заявника від 12.11.2020 року, де згідно п.1.12.1 довіреною особою зазначено ОСОБА_2 , листівками від похресниці із привітанням Заявника та загиблого, іншими доказами.

Також факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як подружжя, та ведення ними спільного господарства, підтвердили свідки: мати загиблого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які є їх сусідами та проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії № НОМЕР_2 , виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 21.09.2024 року.

11 жовтня 2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 Військова частина НОМЕР_1 ), з письмового вимогою надати її статус члена сім`ї загиблого, відповідно до п. 5, ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року.

З наданої відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 Військова частина НОМЕР_1 ), вбачається про те, що заявниці відмовлено у наданні статусу члена сім`ї загиблого де також зазначено, що з метою призначення виплати одноразової грошової допомоги, необхідно підтвердити статус члена сім`ї загиблої особи, надавши копію свідоцтва про шлюб, або рішення суду, яке набрало законної сили щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Так відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Вказані вище норми дають підстави стверджувати, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.

Водночас, згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Суд достеменно встановив, що заявниця перебувала тривалий час у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 , з яким вона спільно проживали за однією адресою починаючи з 2019 року, були пов`язані спільним побутом, маючи спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклуючись один про одного.

Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає.

Суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

Таким чином, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Таким чином справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт постійного проживання заявника із загиблим (спадкодавцем) однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу, з 2019 року, факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити юридичний факт, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення своїх соціально-економічних, спадкових прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 293, 315-317, 319, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі військової частини НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області 08.12.2016 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період часу з 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 14.02.2025 року.

Суддя: К.О. Далеко