Справа №333/230/22
Пр. №2/333/39/25
05 лютого 2025 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, зняття заборон з квартири задовольни повністю,
ОСОБА_6 в особі представника адвоката Демиденко Д.А., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, зняття заборон з квартири.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору позики №1157 від 22.09.2017, договору іпотеки №1158 від 22.09.2017, виданим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С.
Позивачкою 26.04.2019 з відповідачкою ОСОБА_5 укладено договір позики грошових коштів б/н, на суму 1 090 000,00 грн. із строком виконання до 26.07.2019, на забезпечення виконання умов якого останній передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , про що укладено договір іпотеки №401 від 26.04.2021.
Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. до Єдиного реєстру обтяжень нерухомого майна того ж дня внесено запис про заборону на нерухоме майно №402, реєстраційний номер запису про обтяження 31377945, об`єкт обтяження вказана квартира.
Позивачкою свої зобов`язання за договором позики виконано у повному обсязі, що підтверджується заявою ОСОБА_5 від 26.04.2019, посвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О. та зареєстрованою в реєстрі за №286, а також розпискою, наданою ОСОБА_5 26.04.2019, відповідно до змісту якої кошти за договором позики б/н від 26.04.2019 ОСОБА_6 повернуто у повному обсязі, будь-яких претензій матеріального та морального характеру ОСОБА_5 до позивачки не має.
Таким чином, у зв`язку з повним виконанням умов договору позики та відсутності фінансових та майнових претензій до позичальника, іпотечний договір від 26.04.2019 припинив свою дію, відповідно іпотека також є припиненою.
Разом з тим, записи про обтяження, внесені до реєстрів у зв`язку з передачею нерухомого майна в іпотеку залишаються чинними на момент звернення до суду. Права позивачки порушуються неможливістю самостійно вчинити дії, спрямовані на виключення відомостей з реєстру іпотек та зареєструвати припинення обтяжень.
Отже, одночасно з державною реєстрацією відомостей про припинення іпотеки (припинення обтяження нерухомого майна іпотекою) підлягають державній реєстрації і відомості про зняття заборони відчуження, накладеної під час посвідчення такого нотаріального договору та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Ухвалою суду від 24.01.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 21.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.
У подальшому, у зв`язку зі смертю Позивачки ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою суду від 31.01.2023 провадження у справі зупинено до залучення до участі у даній цивільній справі її правонаступника.
З інформаційної довідки зі спадкового реєстру, наданою Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою на запит суду, отримано відповідь, що у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О.В. перебуває спадкова справа ОСОБА_6 , зареєстрована за №30/23.
Ухвалою суду від 16.10.2023 провадження у справі поновлено, у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу витребувано належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи для визначення кола спадкоємців Слухання справи призначено на 27.11.2023.
Відповідно до відомостей спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини звернулися: чоловік померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 . Також з матеріалів справи вбачається, що непрацездатна матір ОСОБА_4 може претендувати на обов`язкову частку у спадщині.
Ухвалою суду від 27.11.2024 до справи залучено спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За клопотанням представника позивача до матеріалів справи долучено копію договору про поділ спадщини, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, Пилипенко О.В. 29.01.2024 за №79, а також копії документів на підтвердження того, що копію вказаного договору представником позивача направлено сторонам у справі та третій особі.
В судовому засіданні представник позивачів адвокат Демиденко Д.А. позовні вимоги підтримала, з урахуванням наданих уточнених позовних вимог, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, з урахуванням положень ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Причини неявки відповідача суду не відомі, відзиву на позов та будь-яких інших заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило.
Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О.у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Також, за клопотанням сторони позивача, в якості свідка допитано представника позивача адвоката Беклеміщева О.В., який надав суду пояснення щодо обставин укладення договорів позики та іпотеки, а також повернення грошових коштів за ними Позивачкою. Зазначив, що Відповідачці неодноразово наголошувалось на необхідності внесення відомостей про припинення іпотеки та зняття обтяжень у зв`язку з виконанням зобов`язань зі сторони ОСОБА_6 , які остання ігнорувала, що зумовило необхідність звернення до суду для захисту своїх прав.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, керуючись ст.ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд даної справи, а саме: у відсутність відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Суд, вислухав пояснення представника позивачів, свідка. вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачка ОСОБА_6 , а після її смерті її спадкоємці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору позики №1157 від 22.09.2017, договору іпотеки №1158 від 22.09.2017, виданим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С.
За життя позивачкою 26.04.2019 з відповідачкою ОСОБА_5 укладено договір позики грошових коштів б/н, на суму 1 090 000,00 грн. із строком виконання до 26.07.2019, на забезпечення виконання умов якого останній передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , про що укладено договір іпотеки №401 від 26.04.2021.
Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. до Єдиного реєстру обтяжень нерухомого майна того ж дня внесено запис про заборону на нерухоме майно №402, реєстраційний номер запису про обтяження 31377945, об`єкт обтяження вказана квартира.
ОСОБА_6 свої зобов`язання за договором позики виконано у повному обсязі, що підтверджується заявою ОСОБА_5 від 26.04.2019, посвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О. та зареєстрованою в реєстрі за №286, а також розпискою, наданою ОСОБА_5 26.04.2019, відповідно до змісту якої кошти за договором позики б/н від 26.04.2019 ОСОБА_6 повернуто у повному обсязі, будь-яких претензій матеріального та морального характеру ОСОБА_5 до позивачки не має.
Отже, у зв`язку повним виконанням умов договору позики та відсутності фінансових та майнових претензій до позичальника, іпотечний договір від 26.04.2019 припинив свою дію, відповідно іпотека також є припиненою.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
За приписами статей 3, 17 вказаного Закону, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Факт припинення зобов`язання підтверджується заявою позичальника та прямими нормами закону.
Згідно зі ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.
Отже, одночасно з державною реєстрацією відомостей про припинення іпотеки (припинення обтяження нерухомого майна іпотекою) підлягають державній реєстрації і відомості про зняття заборони відчуження, накладеної під час посвідчення такого нотаріального договору та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Разом з тим записи про обтяження, внесені до реєстрів у зв`язку з передачею нерухомого майна в іпотеку залишаються чинними на момент звернення до суду.
Позивачка в силу закону позбавлена повноважень щодо самостійного вчинення дій, спрямованих на виключення відомостей з реєстру іпотек та реєстрації припинення обтяжень.
Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.
Виходячи з цього, наявність судового рішення надасть змогу власнику захистити свої права без участі іпотекодержателя.
Таким чином, оскільки зобов`язання за договором позики припинилось у зв`язку із належним виконанням умов договору, тому іпотека за договором іпотеки також є припиненою, як похідне зобов`язання від основного, що має наслідком зняття заборон відчуження нерухомого майна позивача та вилучення записів про іпотеку та заборони з відповідних реєстрів.
Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
За положеннями ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується.
Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.
Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Згідно з п. 5 гл. 15 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.
Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна.
Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи.
З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.
ОСОБА_6 за життя намагалася домовитись з відповідачкою про зняття заборони у зв`язку з повним погашенням боргу, але остання ігнорувала прохання та не з`явилася до нотаріуса.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Як визначено ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Суд, надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, приходить до висновку про доведеність факту порушення прав позивачів, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.
Доказів на спростування даних обставин, стороною відповідача суду не надано.
Отже, зважаючи на те, що позивачі позбавлені змоги реалізувати своє законне право на вільне володіння та розпорядження власністю, а також відсутність підстав для продовження обтяження на майно, суд приходить до висновку, що існують усі правові підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12,81, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, зняття заборон з квартири - задовольни повністю.
Припинити договір іпотеки №401, від 26.04.2019, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., з метою забезпечення виконання договору позики укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Припинити обтяження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 : заборону за №402, внесену до державного реєстру обтяжень приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. 26.04.2019 на підставі рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 46681811, номер запису про обтяження 31377954;
Зняти заборону на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , накладену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. 26.04.2019 за №402.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й.Наумова