Справа № 183/1332/17
№ 2/183/488/25

У Х В А Л А
19 лютого 2025 року м. Самар
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.,
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання договору дарування,
В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання договору дарування.
В судовому засіданні з ініціативи суду поставлене питання про повернення до стадії підготовчого провадження у цивільній справі.
Заслухавши думку учасників справи, суд доходить до нижченаведеного.
20 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С.І. про визнання недійсним договору дарування.
У первинній редакції позовної заяви ОСОБА_3 заявляла матеріально-правову вимогу про визнання недійсним договору дарування, обґрунтовуючи її тим, що ОСОБА_4 , скориставшись її похилим віком та станом здоров`я, обманним шляхом первинно змусив підписати договір дарування квартири, волевиявлення на укладення якого у неї не було.
У заяві про уточнення позовних вимог від 17 липня 2017 року, позивач уточнила заявлені нею позовні вимоги (фактично змінила предмет та підстави позову), а саме: просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір дарування квартири з підстав, передбачених частиною четвертою статті 727 ЦК України, посилаючись на те, що дарунок є збереженим, ОСОБА_4 у квартиру не вселився, ключів від квартири не має, особистого рахунку не переоформив, оплату комунальних послуг не здійснює, однак відмовляється від його розірвання у позасудовому порядку.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 про розірвання договору дарування квартири відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним договір дарування квартири від 16 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дайнего С. І., зареєстрований у реєстрі за №1131.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

19 серпня 2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання договору дарування.

У той же час, суд не звернув увагу на підстави скасування Верховним Судом рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року у зазначеній справі.

Так, згідно Постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі, відповідно до частини другої статті 31 ЦПК України 2004 року позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач пред`явити зустрічний позов.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову передбачає зміну обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна предмета позову та підстав позову не допускається. У разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю становить новий позов.

Правильне визначення предмета позову має важливе значення, оскільки він визначає суть позовної вимоги. Матеріально-правова вимога має ґрунтуватися на відповідних підставах (обставинах), якими позивач обґрунтовує свої вимоги, якими можуть бути відповідні факти, що тягнуть за собою певні правові наслідки для виникнення, зміни чи припинення правовідносин.

Вирішуючи питання щодо прийняття уточнених позовних вимог, суд першої інстанції, у порушення положень статті 31 ЦПК України 2004 року, якій кореспондує стаття 49 ЦПК України, не уточнив та не встановив кінцевого обсягу матеріально-правових вимог позивача, допустивши одночасний розгляд у справі взаємовиключних вимог про розірвання договору дарування квартири та визнання його недійсним з відмінними предметом і підставами позову.

При цьому не звернув увагу, що представник ОСОБА_3

ОСОБА_5 у судовому засіданні наголошувала на обраній позивачем, згідно уточненої позовної заяви вимозі про розірвання договору дарування квартир з підстав, передбачених частиною четвертою статті 727 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про визнання недійсним оспорюваного договору, суд апеляційної інстанції не врахував допущених судом першої інстанції процесуальних порушень, та задовольнив позов ОСОБА_3 про розірвання договору дарування квартири, одночасно визнавши його недійсним.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанцій не встановили правову природу та характер матеріально-правових вимог позивача, унаслідок чого дійшли передчасних висновків відповідно про відсутність чи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Постановляючи ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, фактично суд не уточнив та не встановив кінцевого обсягу матеріально-правових вимог позивача

Згідно приписів ст. 189 ЦПК України,

1. Завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

2. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Таким чином, нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено право позивача реалізувати своє право стосовно остаточного визначення предмета спору, характеру спірних правовідносин та позовних вимог лише на стадії підготовчого провадження.

В той же час, у відповідності до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження (постанова від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18).

Так, на думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення до стадії підготовчого провадження.,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 83, 189 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Повернутися до стадії підготовчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна про розірвання договору дарування.

Призначити підготовче засідання у справі на 28 лютого 2025 року о 09 годині 30 хвилин в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, місто Самар, вулиця Гетьманська, 4.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвалу проголошено 19 лютого 2025 року.

Суддя Д.І. Городецький