Єдиний унікальний номер: 379/91/25
Провадження № 2/379/158/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючого судді - Невгада О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бакал O. A.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

У С Т А Н О В И В:

15.01.2025 позивач КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (далі КНП КОР «КОЦЕМД МК») в особі представника Прокопенка П.С. звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 09.01.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить КНП КОР «КОЦЕМД МК» під керуванням водія автотранспортних засобів ОСОБА_1 та автомобіля «Isuzu». Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.03.2024 у справі ЄУН 752/1232/24 винуватцем ДТП визнано ОСОБА_1 19.04.2024 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 складений експертний висновок, яким встановлено, які саме механічні пошкодження отримав автомобіль та вартість їх відновлення. Звітом визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу 121 909,87 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до звіту складає 247 736,34 грн. На даний час автомобіль відремонтований. Враховуючи те, що на момент ДТП відповідач був при виконанні трудових обов`язків, а посада водія автотранспортних засобів не підпадає під категорію працівників, з якими відповідно до закону укладається договір про повну матеріальну відповідальність, позивач посилаючись на ст. 136 КЗпП, ст.ст. 22, 1166, 1192 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на їхню користь вартість майнової шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі середньомісячного заробітку, а саме 17 237,98 грн. та понесенні судові витрати у справі.

16.01.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 10.02.2025, яке в подальшому через неявку представника позивача та відсутність відомостей щодо отримання останнім відзиву на позов, було відкладено на 19.02.2025 (а.с.79, 80).

06.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 (а.с. 94-97), в якому відповідач позовні вимоги визнав у частині стягнення з нього 15 232,72 грн., як розміру середньомісячного заробітку обрахованого за останні два місяці (грудень 2024 року, січень 2025 року) з урахуванням зменшення заробітної плати та вказав, що він пропонував позивачу усунути пошкодження автомобіля власними силами і за власний рахунок, однак адміністрація вирішила відремонтувати автомобіль у сервісному центрі на свій вибір. Просив залишити судові витрати за позивачем.

18.02.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представниці позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив (а.с. 110-113) у якій остання заперечує щодо обрахунку відповідача розміру середньої заробітної плати, оскільки на день подачі позову (15.01.2025) розрахунок позивачем було проведено вірно, а саме за останні відпрацьовані відповідачем два місяці листопад 2024 року та грудень 2024 року, а відтак сума, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 17 237,98 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. При цьому заперечень позивача, щодо зменшення заробітної плати відповідача в січні 2025 року відповідь на відзив не містить.

У судове засідання представник позивача КНП КОР «КОЦЕМД МК» не з`явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно (а.с.83-87, 107-109).

19.02.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Прокопенка П.С. надійшла заява про розгляд справи без участі (а.с. 120-121) у якій останній просить розглянути справу без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього 15 232,72 грн., судові витрати просив залишити за позивачем.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши викладені в заявах по суті обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин.

Так, суд установив, що філією КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» - «Богуславська станція екстреної медичної допомоги» відповідача ОСОБА_1 із 17.08.2018 було прийнято на посаду водія санітарного транспорту до Ківшоватського ППБ, що вбачається з копії наказу № 81-К від 16.08.2018 про прийняття на роботу (а.с.7) та копії трудової книжки виданої на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с.8-18).

В подальшому відповідно до рішення Київської обласної ради VII скликання від 21.01.2020 року № 818-33- VII КЗ КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» реорганізовано шляхом перетворення в КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с. 20,21).

З матеріалів справи установлено, що власником автомобіля марки «ВІДІ», модель АШМД, тип спеціалізований легковий меддопомога В, білого кольору, 2017 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є КЗ КОР «КОЦЕМДМК», що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.6).

Суд також установив, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.03.2024 (справа ЄУН 752/1232/24) ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (а.с.22).

Із вказаної постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 09.01.2024 приблизно о 16 год. 50 хв. керуючи транспортним засобом «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Дніпровське шосе в місті Києві, порушив вимоги пунктів 3.1, 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме - рухаючись з увімкненим проблисковим маячком синього кольору, перед перестроюванням не впевнився в безпечності, не забезпечив безпеки дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «Isuzu», який від удару здійснив зіткнення з транспортним засобом «Камаз», що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ствердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, винуватість відповідача ОСОБА_1 у ДТП вже встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, і не підлягає доказуванню у даній справі.

19.04.2024 на замовлення юридичної особи КНП КОР «КОЦЕМД МК» оцінювачем Матійко М.А. суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 було складено Звіт № 4135 про оцінку КТЗ «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові КТЗ «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 121 909,87 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 247 736,34 грн. (а.с.25-50).

З наявних у матеріалах справи копій договору № 42 від 12.08.2024, специфікації на надання послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання від 12.08.2024 та акту наданих послуг № від 30.12.2024 вбачається, що філією «Автоцентр на столичному» ТОВ «Українська автомобільна корпорація» було проведено ремонт автомобіля швидкої допомоги «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 на суму 247 735,68 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.51-59).

Судом також установлено, що заробітна плата відповідача ОСОБА_1 за листопад 2024 року становила 16 440,71 грн.; за грудень 2024 року 18 035,25 грн.; за січень 2025 року 12 430,19 грн., що вбачається з довідки про середню заробітну плату (дохід) ОСОБА_1 надану позивачем до позову та роздруківки за січень 2025 року, наданої відповідачем до відзиву (а.с.60, 61, 98).

Інших доказів матеріали справи не містять і суду сторонами не надано.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження №14-144цс 18).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За змістом вимог ст. 131 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Статтею 130 КЗпП України встановлено загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою роботодавця працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 року, за правилами ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

Покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням роботодавця, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження роботодавця, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду (ст. 136 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 р. №348 (348-95-п), а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації).

Враховуючи, що справа про відшкодування шкоди вирішується судом на момент перебування відповідача ОСОБА_1 у трудових відносинах з позивачем, то розрахунок середньомісячного заробітку відповідача, судом проведено виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, а саме грудень 2024 та січень 2025 та становить 15 232,72 грн. (18 035,25 + 12 430,19 = 30 465,44 / 2).

Отже, судом встановлено, що відповідач має нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу, в межах середньомісячного заробітку, тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають кошти за шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов`язків у розмірі 15 232,72 грн., а тому позов підлягає до часткового задоволення в розмірі зазначеної суми.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, обрахований пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 2 675,76 грн., сплата якого документально підтверджена (а.с.1).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 130-132, 136 Кодексу Законів про працю України, ст.ст. 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 82, 133, 141, 263-265, 273, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди завданої працівником під час виконання трудових обов`язків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі середньомісячної заробітної плати у розмірі 15 232 (п`ятнадцять тисяч двісті тридцять дві) гривні 72 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» судовий збір у розмірі 2 675 (дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень 76 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», , місцезнаходження: вул. Воздвиженська, 7, смт. Красятичі, Київська область, індекс: 07053;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та проголошено 19 лютого 2025 року.

Суддя Таращанського районного суду

Київської області Олександр НЕВГАД