Справа № 589/5564/24
Провадження № 2-о/589/75/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Курбанової А.Р.,

за участі:

секретаря судового засідання Ковальової А.В.,

заявника: ОСОБА_1

представника заявника: Шкатули В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про встановлення факту перебування на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 25.09.2018 року по 30.03.2022 року. В обґрунтування заяви посилалася на те, що з 21.10.1982 року по 25.09.2018 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2018 році заявник та її чоловік ОСОБА_2 розірвали шлюб, але продовжували проживати однією сім`єю, вести господарство по день його смерті, крім того, відповідні обставини підтверджуються рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області №589/3320/22 від 21.11.2022р., що набрало законної сили. Після смерті чоловіка заявниця звернулася до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, вважаючи, що має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі свого чоловіка, але отримала відмову, оскільки шлюб з ОСОБА_2 розірвано та вона не має документів, що підтверджують її статус дружини або факт перебування на його утриманні. Таким чином для отримання одноразової грошової допомоги та інших пільг, які передбачені членам сімей загиблих військовослужбовців, заявниця змушена звернутися до суду із даною заявою.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву та просили задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у ній.

Заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористалася і позиції у справі не висловила.

Заслухавши заявника, її представника, пояснення свідка, дослідивши письмові докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.10.1982 року, що вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 21.10.1982р. /а.с. 12/.

25.09.2018 року вони розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 25.09.2018р. /а.с. 13/.

За час перебування у шлюбі у заявниці та ОСОБА_2 народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Але після припинення шлюбу вони продовжили проживати однією сім`єю до смерті ОСОБА_2 . Дана обставина встановлена рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2022 року у справі № 589/3320/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ІНФОРМАЦІЯ_5 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Так вказаним судовим рішенням було встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки у період з 25.09.2018 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 14-18/.

Дане рішення набрало законної сили та має преюдиційне значення при розгляді даної справи в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_3 , який є їхнім сином, після розірвання шлюбу по день смерті ОСОБА_2 , вони проживали разом однією сім`єю за адресою належного чоловіку спадкового будинку по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, побут, мали спільний бюджет.

З наявних в матеріалах справи документів /а.с. 20, 32- 39/ вбачається, що ОСОБА_2 проходив військову службу на посаді старшого майстра взводу інженерно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України й у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, розпочатою 24 лютого 2022 року, внаслідок військових дій, отримав проникаюче осколкове поранення голови та перелом кісток черепа, що призвело до руйнування головного мозку, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повідомлення про його смерть було видано на ім`я ОСОБА_1 (сповіщення сім`ї №9, видане ІНФОРМАЦІЯ_6 від 05.04.2022р.) /а.с. 20/, в якому зазначено, що її чоловік загинув та повідомлено, що цей документ є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.

Проте у листі за вих. 2/22-209 від 11.02.2023р. військова частина НОМЕР_1 повідомила про те, що незважаючи на постановлене судове рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим, заявниця не набула права на отримання одноразової грошової допомоги, адже такий факт сам по собі не дає право на призначення цієї допомоги за нормою ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції що діяла на час смерті ОСОБА_2 . В судовому засіданні заявниця зазначала, що для отримання цієї допомоги є потреба в установленні факту перебування її на утриманні загиблого.

За час спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу (25.09.2018р. 30.03.2022р.) заявниця була працевлаштована на казенному підприємстві Шосткинський казенний завод «Зірка» та згідно з випискою з Пенсійного фонду України за формою ОК-5 від 22.02.2023р. /а.с. 24-26/ їй було нараховано дохід у вигляді заробітної плати в 2018 році- 3723 грн. на місяць, в 2019 році та з січня по серпень 2020 року - 4173 грн. на місяць, з серпня 2020 року- 5000 грн. на місяць, в 2021 році- 6000 грн. на місяць, в 2022 році 6500 грн. на місяць (всього за період з січня 2018р. по лютий 2022р. в сумі 239021,29 грн.).

Однак заробітна плата їй майже не виплачувалась, що підтврджується показами свідка ОСОБА_3 , який вказував на затримки виплати заробітної плати заявниці. Крім того про цей факт свідчать дані вказаної вище виписки з Пенсійного фонду України за формою ОК-5 від 22.02.2023р. Так, відповідно до вказаних даних з нарахованої заявниці заробітної плати з 2018 року не сплачувалися страхові внески, які мали сплачуватися одночасно з виплатою заробітної плати. Крім того відповідно до довідки №007/б від 16.02.2023р. /а.с. 22-23/, виданої державним підприємством «Шосткинський завод «Зірка» станом на 03.02.2023р. у завода перед заявником досі наявна заборгованість по заробітній платі в сумі 85684 грн., з них заборгованість за 2019 р. 12470,40 грн., 2020р. 28322,33 грн., 2021 р. 37908,74 грн., 2022р. 6982,53 грн.

Крім того, згідно з довідкою №1363 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.09.2024р. /а.с. 27-29/ заявник отримувала пенсію за віком в січні 2018р. в сумі 1583,85 грн., за період з лютого 2018р. по лютий 2019р. в сумі 1638,75 грн., з березня 2019р. по червень 2019р. в сумі 1877,17 грн., з липня 2019р. по березень 2020р. в сумі 2000 грн., в квітні 2020р. в сумі 3000 грн., з травня 2020р. по лютий 2021р. в сумі 2100 грн., з березня 2021р. по лютий 2022р. в сумі 2273,97 грн., в березні 2022р. в сумі 2559,24 грн., з квітня 2022р. по грудень 2022р. в сумі 2568,28 грн., всього за період з січня 2018р. по грудень 2022р. в сумі 125357,68 грн.

Тобто, фактично основним доходом заявника ОСОБА_1 була саме її пенсія та незначна частина заробітної плати.

В свою чергу ОСОБА_2 згідно з довідкою №101 від 30.10.2024р. /а.с. 32-34/, виданою військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України в період з 2018р. по 2022р. отримав доходи в сумі 729700,23 грн., з яких 520554,16 грн. грошове забезпечення. Дані обставини також підтверджуються копіями особових карток на грошове забезпечення, виданих Центральним архівним відділом Національної гвардії України /а.с. 34-39/.

Крім того, ОСОБА_2 згідно з довідкою №1247 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 03.09.2024р. /а.с. 30-31/ отримував пенсію за віком за період з січня 2018 р. по березень 2022 р. всього в сумі 103207,29 грн. Отже, відповідно до вищенаведених довідок ОСОБА_2 мав достатній рівень грошового забезпечення, і відповідно мав можливість утримувати і себе і ОСОБА_1 , з якою постійно у цей період проживав однією сім`єю. Грошова допомога від ОСОБА_2 була для ОСОБА_1 основним та постійним джерелом засобів для існування. Викладені обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 .

Так цей свідок суду пояснив, що він є сином заявниці та померлого ОСОБА_2 . Зазначив, що по АДРЕСА_1 , у спадковому будинку батька, проживав все життя разом із батьком та матір`ю, раніше із ними також жив старший брат. Всі разом жили однією сім`єю. З 2015 року він і батько мобілізувались та проходили військову службу, батько проходив службу по контракту у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, а свідок мав зарплату, але батькам допомагав мало, в основному витрачав кошти на власні потреби.

Свідок пояснив, що ОСОБА_2 весь вільний час проводив вдома разом із сім`єю. Всі фінансові питання сім`ї були виключно на батьку, він розпоряджався грошима, робив вдома ремонт, оплачував комунальні послуги, надавав матері кошти для покупки продуктів харчування. Батько мав зарплату та пенсію і основна частка доходу сім`ї була саме у нього, у зв`язку з тим, що його дохід значно перевищував розмір доходів матері. Мати на той час працювала на заводі, платили їй небагато і постійно із затримками, тому сім`ю фактично утримував батько. Фактично вони жили на зарплату батька та пенсію. У матері, окрім пенсії та частинизарплати, інших доходів не було, заощаджень вона також не мала.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судом в порядку окремого провадження. Згідно положень пункту 5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до вимог ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", яким передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявницею інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Дослідженими доказами в судовому засіданні обґрунтовано знайшов підтвердження факт перебування заявника ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , адже допомога, яка надавалася померлим, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування.

Отже, враховуючи, що даний факт, який безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, був доведений, суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про його встановлення задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 293, 315-316, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 / на утриманні ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 25.09.2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто по день його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27.01.2025р.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова