справа № 2-2576/11
провадження №6/489/44/25
УХВАЛА

13 лютого 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

встановив:

У січні 2025 року ОСОБА_1 , через представника адвоката Соляника І.М., звернувся до суду із заявою в якій просить замінити стягувача з ОСОБА_1 у правовідносинах за виконавчим листом № 22576/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в сумі 46000 дол.США.

В заяві вказано, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23.02.2012 у справі № 2-2576/11 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 46000 дол.США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувач ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем всіх прав та обов`язків ОСОБА_2 за законом є його син ОСОБА_1 .

Посилаючись на наведені обставини заявник звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися. Представник заявника 01.02.2025 через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд заяви ОСОБА_1 за його відсутності та відсутності заявника, яку попросить задовольнити.

Боржник причини неявки в судове засідання не повідомила, що не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частинами п`ятою, дев`ятою статті 268 ЦПК України передбачено, що датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали заяви і цивільної справи, суд приходить до наступного.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23.02.2012, що набрало законної сили, скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 381800,00 грн. та 3231,50 грн. судових витрат.

25.04.2016 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа, який отримано ним 21.05.2016, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті.

Постановою державного виконавця Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 30.05.2016 відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

13.06.2016 ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.07.2016, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 15.08.2016, в задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.02.2018 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та апеляційної інстанції - без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувач ОСОБА_2 помер .

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78549798 від 30.09.2024 заявник підтвердив, що після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 126/2021, спадкоємцем в якій є ОСОБА_2 , який отримав свідоцтво про право на спадщину від 30.09.2024.

Заявник вважає, що так як він є спадкоємцем стягувача ОСОБА_2 відповідно набув право вимоги до ОСОБА_3 заборгованості, стягнутої рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 23.02.2012.

Правове обґрунтування та мотиви суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) сформулювала висновок, згідно з яким заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе.

З урахуванням наведеного висновку Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у постанові від 28.02.2024 у справі № 2-904/11 (провадження № 61-14135св23) вказав, що правонаступник стягувача може звернутися до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то подаючи заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, такий правонаступник має одночасно подати заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтовуючи поважність причин цього. У разі відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заява про заміну стягувача у виконавчому листі на правонаступника задоволенню не підлягає, оскільки в цьому випадку така заміна носить виключно формальний характер, не сприяє реалізації завдань цивільного судочинства та не відповідає принципу ефективності, оскільки не дає можливості виконати рішення суду без звернення до суду для вжиття додаткових заходів. Так, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони стягувача протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Отже, вирішення вимоги про заміну стягувача у виконавчому документі залежить від того чи не пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно положень статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент видачі виконавчого листа) за загальним правилом виконавчі документи, видані на виконання судових рішень, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до частини другої статті 24 наведеного Закону та статті 371 ЦПК України (у редакції на момент звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ або до суду за місцем виконання, а суд у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його.

Судом встановлено, що стягувачу ОСОБА_2 ухвалою суду першої інстанції від 15.07.2016, яка залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, в поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Отже, за відсутності поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, правова оцінка поважності пропуску якого була надана содом в наведених судових рішеннях, звернення ОСОБА_1 , як спадкоємця, із заявою про заміну померлого стягувача на правонаступника у виконавчому документі носить виключно формальний характер, не сприяє реалізації завдань цивільного судочинства та не відповідає принципу його ефективності, зокрема виконанню судового рішення.

У зв`язку із цим , суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому листі, а тому заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 260, 442 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі стягувача у виконавчому листі, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 13.02.2025.

Суддя І.В.Коваленко