РІШЕННЯ

іменем України

17 лютого 2025 рокуСправа №451/1730/24
Провадження № 2/451/74/25

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - Патинок О.П.

секретар судового засідання - Ференс І.І.

Справа № 451/1730/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав,-

з участю відповідача ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Описова частина рішення: 12.12.2024 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та позиції (заперечень) відповідача:

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вона перебувала у стосунках із відповідачем ОСОБА_2 без шлюбу, від даних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про свого сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина, дитина знаходиться на повному її утриманні. Вважає, що такі дії відповідача свідчать про його ухилення від виховання сина і піклування про нього, небажання спілкуватись та підтримувати зв`язки із сином, що негативно впливає на формування і розвиток їхнього сина. Просить позов задовольнити.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

17.02.2025 відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив в такому відмовити. Пояснив, що з 2011 року по 2017 рік проживав з позивачем ОСОБА_1 в незареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2017 року він із позивачем почали проживати окремо, син залишився проживати із матір`ю. Додатково пояснив, що з 2017 по 2024 р.р. допомагав сину матеріально, спілкувався із ним по телефону, зокрема переписувався, однак згодом позивачка заблокувала його та почала чинити перешкоди у спілкуванні із сином, однак у відповідні служби у зв`язку із перешкодами позивача бачитись із сином не звертався. З 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , від якого мають двох дітей (4 і 5 років). Вказує, що має бажання брати участь у вихованні сина, проте станом на зараз не має такої змоги, оскільки проходить військову службу у зоні бойових дій з 2023 року.

Заяви (клопотання) учасників справи:

09.01.2025 від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без її участі (а.с.32).

13.01.2025 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, згідно якої останній проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.50-51).

29.01.2025 від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі Белзької міської ради Львівської області (а.с.52).

03.02.2025 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.66).

Процесуальні дії у справі:

19.12.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №973395 від 19.12.2024 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ( Згідно листа ДМС від 13.12.2024 з 13.12.2024 до 16.12.2024 доступ до ЄДДР не надаватиметься, 17.12.2024 та 18.12.2024 доступ до ЄДДР також не надавався ( лист ДМС від 13.12.2024 долучений до матеріалів справи)).

Суддя своєю ухвалою від 19.12.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Суд своєю ухвалою від 13.01.2025 зобов`язав Орган опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області надати письмовий висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим в підготовчому засіданні оголосив перерву.

29.01.2025 на виконання ухвали Радехівського районного суду Львівської області від 13.01.2025 від представника Белзької міської ради Львівської області надійшов письмовий висновок №12 від 28.01.2025.

Суд своєю ухвалою від 03.02.2025 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17.02.2025 о 09.10 год.

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками його є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сторони по справі (копія повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.05.2024, видана Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України № 1 від 05.04.2024 (а.с.13-15).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2024/004715905 від 10.05.2024 (а.с.8).

Згідно характеристики виданої старостою Белзької міської ради Львівської області О.Михнич №3617/02.1-19 від 08.08.2024 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ОСОБА_1 проживають її діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Скарг від сусідів на ОСОБА_1 та її дітей не надходило (а.с.11).

Як вбачається із характеристики виданої в.о. директором гімназії Я.Р. ОСОБА_6 є учнем 5 класу Мурованської гімназії Белзької міської ради Львівської області. ОСОБА_7 відзначається достатнім рівнем загального розвитку, добре володіє культурою усного мовлення, має середній рівень навчання, бере активну участь у спортивному та громадському житті класу і гімназії (а.с.12).

Згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу) дохід ОСОБА_1 за 2024 рік становить 0,00 грн. (а.с.9-10).

Як вбачається із акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_5 (а.с.16).

Відповідно до повідомлення міського голови Белзької міської ради Львівської області О.Берези на заяву ОСОБА_1 №913/02.1-17 від 30.08.2024, орган опіки та піклування надає висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі та залучення органу опіки та піклування як третьої особи у справі (а.с.18-19).

Згідно висновку органу опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області затвердженого рішенням виконавчого комітету від 28.01.2025 № 12 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області про недоцільність позбавлення батьківських прав» орган опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.53-55).

Згідно копії військового квитка, відповідач є військовослужбовцем і проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 ( а.с. 51)

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи

Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» - дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частина 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зокрема, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ст. 166 СК України передбачає, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Частина 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пунктах 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04, § 57, § 58) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344 св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ( ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 686/16892/20, від 07.12.2022 року у справі № 562/2695/20, від 03.08.2022 у справі № 306/7/20, від 11.01.2023 у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень ст. 164 СК України є усталеною.

Аналізуючи доводи позивачки, якими вона обґрунтовує свою вимогу про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд приходить до висновку про їх недоведеність. У даній справі судом не встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Вказане підтверджується також й висновком опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області затвердженого рішенням виконавчого комітету від 28.01.2025 № 12 щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.52-54). Так, позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно сина.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Також в матеріалах справи відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України , може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

Крім того, у своїй сукупності факт повного заперечення позовної вимоги відповідачем та висновок органу опіку та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволяють суду дійти висновку про відсутність законних підстав у розумінні Сімейного кодексу України про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Верховний Суд у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 465/3694/14-ц виклав правову позицію, згідно з якою посилання на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини протягом одного навчального року у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

Разом з тим, суд вважає за необхідне застосувати до відповідача заходи попередження та попередити останнього про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Тобто суд, дійшов висновку, що відповідач має бути попереджений про те, що в разі ухилення від участі у вихованні сина, він може бути позбавлений батьківських прав.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Судом встановлений факт, що відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні сина. Відповідачем не було надано належних доказів чинення з боку позивача перешкод у спілкуванні з дитиною. Разом з тим, позивач не довела суду, що спілкування відповідача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останнього.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 07.05.2024, справа № 715/1337/23 провадження № 61-18547св23.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, оскільки це остаточно розірве зв`язок сина з батьком, з урахуванням того, що позивачем не доведено перед судом необхідність позбавлення батьківських прав відповідача, а тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав, відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно ст. 141 ЦПК України суд залишає судові витрати на стороні позивача.

Резолютивна частина рішення:

Керуючись Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 141, 150, 151, 153 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав.

Попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність брати участь у вихованні сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та покласти на Орган опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактична адреса проживання : АДРЕСА_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області, , адреса: вул. Домініканська, буд. 1, м. Белз, Шептицький район Львівська область.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.2025.

Головуючий суддяПатинок О. П.