Справа № 490/1075/25
н/п 2/490/1893/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатін О.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування арешту майна.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

13.02.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді.

Відповідно до ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку: враховуючи звернення до суду з порушенням правил підсудності, провадження у справі не може бути відкрито в даному суді, а справа підлягає направленню за підсудністю.

Оскільки позивачка просить суд скасувати заборону (арешт), а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться на території Ленінського району міста Миколаєва, а також враховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд, то суд приходить до висновку, що слід передати справу на розгляд до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Спори між судами про підсудність, згідно ст. 32 ЦПК України, не допускаються.

Керуючись ч. 1 ст. 31, ст. 32 ст. 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування арешту майна, передати за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва (54028, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Саламатін