ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2072/25 Справа № 206/4164/24 Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року, головуючий у суді першої інстанції Кушнірчук Р.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2024року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулось в суд з позовом проти ОСОБА_1 , в якому вимагало стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором.

11 листопада 2024року до суду надійшло клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва, яке обґрунтовувалось тим, що наразі відповідач ОСОБА_3 знаходиться під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та є обвинуваченою у кримінальному провадженні, яке розглядається Київським апеляційним судом.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2024року у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_4 знаходиться у Самарському районі міста Дніпра, а тому відсутні підстави для передачі справи за підсудністю іншому суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

26 листопада 2024року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2024року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, виклала вимогу про скасування ухвали та направлення справи для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги факт дійсного перебування відповідачки під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та незаконно відмовив у задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю іншому суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2024року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

23 січня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в електронному суді.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Учасники справи у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08 жовтня 2024року судом першої інстанції, на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано повідомлення від Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації ДМР про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача в якому зазначено, що згідно даних реєстру територіальної громади м. Дніпра місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 16 вересня 2011року по теперішній час.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_4 знаходиться у Самарському районі міста Дніпра, а тому відсутні підстави для передачі справи за підсудністю іншому суду

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постановлена ухвала відповідає вимогам процесуального закону.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (стаття 27 ЦПК України).

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання або перебування матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Звернення позивача до суду з позовом за місцем його перебування без підтвердження реєстрації, не відповідає вимогами статті 28 ЦПК України.

Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2024року у справі № 554/7669/21.

Суд першої інстанції на день відкриття провадження у справі встановив, що згідно даних реєстру територіальної громади м. Дніпра місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 16 вересня 2011року по теперішній час.

Згідно наданої до апеляційного суду відповідачем довідки з Державної установи Київський слідчий ізолятор від 10 грудня 2024року дійсно ОСОБА_3 з 15 березня 2024року по 30 квітня 2024року утримувалась в ДУ Київський слідчий ізолятор, 30 квітня 2024року вибула до ДУ Збаразька ВК №63 Тернопільска область, 24 травня 2024року прибула з ДУ Збаразька ВК №63 Тернопільска область до ДУ Київський слідчий ізолятор (а.с. 91).

Водночас, зазначена в довідці інформація свідчить про тимчасовий характер місць перебування відповідачки, натомість постійне місце її проживання зареєстровано у м. Дніпрі по теперішній час, а тому доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги.

Дотримання судом першої інстанції норм процесуального права не порушує доступ заявника до правосуддя і гарантує дотримання процесуальних прав обох сторін, їх право на справедливий судовий розгляд.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону дають підстави вважати, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 11 лютого 2025року.

Судді: