КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-з/824/348/2025
УХВАЛА

13 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т.І.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Череди Тамари Миколаївни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - адвоката Озерової Марини Станіславівни на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року та представника ОСОБА_1 - адвоката Череди Тамари Миколаївни на додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року в складі судді Майбоженко А. М.,

встановив:

11.09.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Позов обґрунтовано тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 12 лютого 2005 року по 03 березня 2023 року.

Вони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини.

Відповідач висловлює маніпулятивні погрози,що їх син буде проживати з ним і вона не зможе на це вплинути.

Одного разу, позивач разом із дитиною пережили психологічну стресову ситуацію, коли колишній чоловік 22 червня 2023 року, попередньо домовляючись віддати дитину їй для проведення свята з нагоди Дня народження дитини, коли все завчасно було сплановано та організовано, фінансово сплачено, були запрошені гості, просто не повернув дитину,без будь-якого пояснення, н а декілька днів позбавив мати й сина спілкування та можливості матері в цей час дбати про дитину, підтримувати її.

Вважає, що подібні випадки можуть мати негативний вплив на розвиток особистості дитини.

Зазначає, що вона з дитиною наразі проживає окремо від відповідача, дитина забезпечена всім необхідним для життя та повноцінного розвитку, між ними гарні стосунки. Вона піклується про дитину, про її фізичний, моральний та психічний розвиток. Вона не чинить перешкод відповідачу у спілкуванні з їх спільною дитиною, проте з боку відповідача зазнає перешкод у спілкуванні з дитиною. Вона інколи зазнає від відповідача погрози з приводу того, що якщо у визначений в самостійному порядку батьком спосіб , дату та час мати не забезпечить передання дитини, то вона повинна очікувати до себе додому візит колишнього чоловіка з поліцією у гості, що по суті є залякування та психологічним тиском на неї. Відповідача не цікавить режим життя дитини, якого вона притримується, та заплановані події, які інколи не є сумісними з особистим непередбачуваним бажанням тата забрати сина до себе. Після повернення сина від батька Ігнат налаштований проти неї, пояснює свою поведінку так: " У всіх невдачах на даний момент винна мама, це все по її вині". Відповідач доволі часто при дитині переходить на крик у спілкуванні з нею. Постійний крик негативно впливає на дитячу психіку. Вона самостійно утримує дитину. Батька дитини не цікавлять питання фінансового утримання сина. Вона постійно займається розвитком дитини та організацією її дозвілля. Дитина відвідувала секцію "Хортинг", з червня 2023 року Ігнат виявив бажання відвідувати Центр розвитку дитини "Кияночка", секцію "Живопис", де на вибір дитини проводяться заняття з ліплення з глини або малювання. Ігнат полюбляє гратися з тваринами, вони доволі часто відвідують "Київський зоопарк". Коли вона з сином нещодавно врятували кошенят та влаштували їх подальше життя, вони стали з дитиною відвідувати притулок для тварин, що, на її думку, дозволяє виховувати в дитині почуття відповідальності за братів менших.

Вважає, що виховання сина має спрямовуватися на розвиток його особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства тощо. Вона разом із дитиною проживають окремо від батька в орендованій квартирі, де створено всі умови для гармонійного розвитку сина. Вона має постійний дохід, має у власності нерухоме майно, в якому проживає відповідач, поки не вирішено питання про його поділ. На її думку, передання дитини на постійне проживання з батьком не відповідатиме інтересам дитини, зважаючи на те, що саме дитина бажає проживати з матір`ю.

Посилаючись на викладене, просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею.

22.11.2023 ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що в шлюбі з позивачем народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З травня 2022 року сторони фактично припинили шлюбні відносини.

ОСОБА_1 з молодшим сином ОСОБА_5 переїхала до знайомих. Старший син ОСОБА_6 залишився проживати разом з батьком.

З народження сина ОСОБА_5 він займається доглядом за ним, виконує усі обов`язки з організації домашнього побуту, за місцем проживання створені всі належні умови для виховання та розвитку дитини. Він відвідує з дитиною різні дитячі заходи, заняття з розвитку дітей, приділяє увагу фізичному вихованню, син відвідує заняття з плавання, заклад дошкільної освіти № 103 «Перлина». Він тривалий час працює тренером з плавання, шкідливих звичок не має. За місцем проживання характеризується позитивно. Має у власності 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що малолітній ОСОБА_5 має проживати з ним. Він любить свого сина і може забезпечити всім необхідним. Він слідкує за розвитком дитини, виховує та піклується про нього, між ними добрий психологічний контакт та прив`язаність один до одного. У нього є навики виховання дітей. Старший син проживає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні, він оплачує його навчання в університеті, забезпечує відпочинок, купує одяг. Мати його життям та самопочуттям не цікавиться, що характеризує її як безвідповідальну мати. Між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склалися добрі, довірчі стосунки, малолітня дитина під час побачень повідомляє, що дуже сумує, що мешкає окремо від батька та братика. Він вибудовує психологічні близькі стосунки з обома синами з позиції як вимогливого, авторитетного, відповідального лідера, а також дружелюбної, орієнтованої на прийняття і соціальне схвалення, відповідальної людини, здатної на співчуття і надання допомоги, готової до поєднання співробітництва, поступки та компромісу як найбільш конструктивних стратегій розв`язання суперечливих ситуацій у взаєминах з дітьми, в яких реалізується прагнення запобігти порушенню гармонійності у взаєминах з дітьми та в сімейному просторі.

В зв`язку з вищезазначеним просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_5 разом з ним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 .

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

24.06.2024 представник ОСОБА_2 - адвокат Озерова М. С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічну позовну заяву. Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної експертизи. Призначено у справі судово-психологічну експертизу.

11.02.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Череда Т. М. через підсистему «Електронний суд» подала заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що під час слухання справи в суді першої інстанції органом опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації було визначено порядок участі у вихованні сина ОСОБА_5 .

До 21.12.2024 сторони дотримувались визначеного органом опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації порядку участі у вихованні сина ОСОБА_5 , а саме: кожної першої та третьої п`ятниці місяця батько забирає сина з дитячого садочку і повертає до закладу в ранці понеділка; кожного другого та четвертого понеділка батько забирає сина з дитячого садочку і повертає в ранці вівторка. Такий порядок участі було застосовано у період часу з лютого 2024 року по 21.12.2024.

Однак, після 21.12.2024 віддавши дитину батьку, дотримуючись рекомендацій органу опіки та піклування, мати не може ані побачити сина, ані почути, доступу до дитини не має.

Починаючи з цього часу відповідач перешкоджає матері у доступі до дитини, у спілкуванні дитини з матір`ю та матері з дитиною. На 4 день перебування дитини у батька колишній чоловік вирішив вигадати історію щодо домашнього насильства над дитиною, і про нафантазовані батьком побиття дитини. Аргументуючи цим, ОСОБА_2 на власний розсуд вирішив, що син залишиться в нього, допоки поліція не проведе всі слідчі дії. При цьому батько не підтверджує свої доводи жодними належним та допустимим доказом.

Зазначила, що починаючи з 13.01.2025 в навчальному закладі продовжився навчальний рік, однак батько дитину до школи не повів, а подав до адміністрації Ліцею №245 "Гелікон" Оболонського району м. Києва заяву щодо зміни форми навчання сина.

Після того, як батько отримав відмову навчального закладу у переведенні дитини на сімейну форму навчання та був попереджений про те, що в разі відсутності учня 1В класу ОСОБА_7 в ліцеї 27.01.2025, адміністрація закладу освіти звернеться з клопотанням про відсутність учня до Служби у справах дітей та сім`ї та Сектору ювенальної превенції Оболонського РВ ГУНП м. Києва, відповідач так і не забезпечив явку дитини до навчального закладу для отримання належної освіти. Дитина навчальний заклад не відвідує, документів, що виправдовують відсутність учня немає. Згодом батько подав до навчального закладу освіти заяву з проханням видати йому документи на дитину для переведення сина до іншого навчального закладу, буз будь-якого погодження та сповіщення про це матері дитини. ОСОБА_1 вимушена була знову письмово сповіщати заклад освіти про своє бачення ситуації та свою незгоду з таким одноосібним рішенням батька дитини, який діє у власних інтересах без дотримання інтересів дитини. Працівником поліції стосовно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з тим, що дитина не відвідує навчальний заклад без поважних причин.

Також зазначила, що з 14.01.2025 дитина жодного разу не відвідувала психолога, в якому стані нині перебуває малолітній син позивачки матері не відомо.

З огляду на викладене, чітко відстежуються протиправні діяння батька дитини направлені на незаконне обмеження спілкування з дитиною матері дитини. Як наслідок, позивачка повністю позбавлена контакту з дитиною. Враховуючи те, що починаючи з 21.12.2024 мати не має доступу до дитини, втрачається емоційний зв`язок дитини з матір`ю.

З метою запобігання втрати емоційного контакту між позивачкою та сином Ігнатом, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи, який може бути тривалий, вважає за необхідне застосувати до відповідача відповідні заходи випливу.

Просить суд зобов`язати ОСОБА_2 до ухвалення судом постанови в даній справі забезпечити спілкування матері ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі третіх осіб, шляхом встановлення порядку участі у вихованні наступним чином:

- кожної першої та третьої п`ятниці місяця батько забирає сина з Ліцею № 245 «Гелікон» і повертає до закладу вранці понеділка;

- кожного другого та четвертого понеділка батько забирає сина з Ліцею № 245 «Гелікон» і повертає вранці вівторка.

Вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Суть висновків Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania», заява № 6221/14, п.п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якогообмежується або унеможливлюється. Відповідно до обставин справи «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» мова не йшла про ситуацію, коли є об`єктивні підстави вважати, що зазначений доступ до дитини явно суперечить її інтересам.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, апеляційний суд погоджується з тим, що відсутність у матері доступу до дитини протягом можливого тривалого розгляду судового спору про визначення місце проживання дитини може призвести до втрати між ними емоційного зв`язку.

Разом з тим, з`ясувавши співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, апеляційний суд вважає, що забезпечення позову шляхом зобов`язання батька дитини забезпечити її спілкування з матір`ю у спосіб, коли він з певною періодичністю забирає дитину з навчального закладу та повертає до цього навчального закладу, фактично встановлює графік побачень дитини з батьком, а не з матір`ю.

При цьому доводи заяви зводяться до відсутності будь-якого зв`язку між дитиною та матір`ю, які на даний час проживають окремо.

Відповідних заходів забезпечення позову, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, які б сприяли забезпеченню емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю подана заява не містить.

При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості обирати на власний розсуд інші види забезпечення позову, які б були співмірними заявленим позовним вимогам.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Відмовити представнику ОСОБА_1 - адвокату Череді Тамарі Миколаївні в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук