Справа № 129/1476/24
Провадження № 22-ц/801/273/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Капуш І. С.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 рокуСправа № 129/1476/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року, ухвалене суддею Капуш І.С., в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 09 березня 2020 року в розмірі 36 961 гривень.

Позов мотивований тим, що 09 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс») та позичальником ОСОБА_1 було укладено вказаний вище договір згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 09 березня 2020 року, що акцептована відповідачем 09 березня 2020 року шляхом підписання електронним підписом.

Відповідно до умов договору позики, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 гривень в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Шляхом заповнення заявки на сайті відповідач вчинив дії, спрямовані на укладення договору позики, внаслідок чого на його рахунок було перераховано грошові кошти в сумі 3 000 гривень.

14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № від 09 березня 2020 року.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року.

Загальний розмір заборгованості станом на 08 квітня 2024 року становить 57 495 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 54 495 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Однак, враховуючи принципи розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованості в загальному розмірі 36 961 грн: 3 000 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 33 961 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 09 березня 2020 року в сумі 36 961 (тридцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят один) гривні, а також судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У скарзі зазначає, що позивачем не було доведено факт укладення між сторонами кредитного договору. Наявність заборгованості позивачем не підтверджена, оскільки будь-яких первинних документів стосовно видачі кредиту у розмірі 3 000 гривень надано не було, як і не було надано детального розрахунку заборгованості. Відсотки нараховані поза межами 20 днів з дня отримання траншу, тобто поза межами визначеного договором строку кредитування, що залишено судом поза увагою. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ХІ, який прийнято 22 листопада 2023 року та який має зворотну дію в часі визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, тоді як банком застосовано відсоткову ставку в розмірі 1,75% на день. Умовами Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Ніяких документів при укладенні кредитного договору відповідачем отримано не було. Правила надання коштів у позику, на які посилається позивач, не є належним та допустимим доказом у справі. Позивачем не доведено факт переходу права вимоги від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт капітал», так як відсутня повна оплата за договором факторингу, а також у вказаному договорі факторингу не передбачено наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У додаткових поясненнях ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У письмових поясненнях ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, надавши оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені за неповного з`ясування обставин даної справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Встановлено, що 09 березня 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №.

У п.1.2 договору зазначено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору при надання (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20 000 гривень (п.1.5 договору).

За змістом п.1.6 договору, в рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме, що до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом договору та Правилами. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) становить 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) - 20000,00 грн, а максимальна відсоткова ставка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку (траншем) заборгованості в розмірі 1,75 %.

Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування.

У п.п.1.10.1 п.10 договору зазначено, що максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75%.

Датою видачі кредиту є 09 березня 2020 року (дата перерахування грошових коштів на рахунок позичальника), а при отриманні кредиту на банківську платіжну картку, датою видачі кредиту є дата перерахування грошових коштів на рахунок позичальника. Відсотки за користування кредитом нараховуються з дати видачі кредиту (п.1.13 договору).

Договір підписано сторонами в електронному вигляді електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) (а.с.5-8).

Також 09 березня 2020 року ОСОБА_1 електронним підписом підписала:

- Заявку-Анкету на отримання кредиту (а.с.8 на звороті-9);

- Пропозицію укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (оферта) та надання першого траншу кредиту згідно Заявки-анкети № від 09 березня 2020 року;

- Акцепт оферти на отримання першого траншу кредиту згідно договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та Заявки-анкети № від 09 березня 2020 року.

За змістом вказаних документів, строк користування кредитом (траншем) у розмірі 3 000 гривень становить 20 днів з відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом.

09 березня 2020 року на платіжну карту, яка вказана ОСОБА_1 в Заявці-Анкеті на отримання кредиту, було перераховано 3 000 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату №50558516 (а.с.21).

ТОВ «ІНФІНАНС» при укладенні договору було ідентифіковано ОСОБА_1 , як клієнта, за допомогою одноразового ідентифікатора, який направлений на номер телефону останньої, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.20 на звороті).

14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило право грошової вимоги, зокрема за договором надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № від 09 березня 2020 року до боржника ОСОБА_1 (а.с.25-30).

У подальшому, 01 січня 2023 року, між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до боржника, в тому числі ОСОБА_1 , на підставі згаданого кредитного договору (а.с.31-36).

У зв`язку з порушенням зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість в загальному розмірі 36 961 гривень: 3 000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 33 961 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимогти від ТОВ Інфінанс».

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Встановлено, що 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, а у подальшому, на підставі договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТОВ «Вердикт капітал» відступило право вимоги до ТОВ «Коллект Центр».

За змістом частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Апеляційним судом встановлено, що факт укладення 09 березня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інфінанс» в електронній формі договору позики №, за яким позичальником отримано кошти в розмірі 3 000 гривень, а також відступлення кінцевому кредитору - ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до ОСОБА_1 останньою не заперечувався під час розгляду справи судом першої інстанції.

Так, ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької від 30 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву (а.с.56).

13 травня 2024 року протягом строку, встановленого судом, ОСОБА_1 подала відзив на позов, в якому просила відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Заперечуючи щодо вимог позову ОСОБА_1 зазначила, що за умовами укладеного договору їй має бути наданий кредит в сумі 3 000 гривень строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,75% в день. Вказала, що за правомірне користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору стягуються проценти на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами, тобто поза межами строку дії кредитного договору на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відтак ОСОБА_1 вважала, що нарахування їй процентів поза межами тридцятиденного строку кредитування є безпідставним.

У п. 1 ч. 1 ст. 191 ЦПК України зазначено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Зі змісту статті 178 ЦПК України слідує, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен, в тому числі, містити: обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права .

Під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Тобто, суд ухвалює рішення в межах вимог позову та з урахуванням заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.

Фактично зі змісту відзиву на позов слідує, що хоча ОСОБА_1 і просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, однак, вона заперечувала лише щодо нарахування процентів поза межами визначеного договором строку.

А відтак, доводи апеляційної скарги з приводу: недоведення позивачем факту укладення кредиту; ненадання первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту у розмірі 3 000 гривень; завищеного розміру нарахування процентів; неналежності та недопустимості як доказу Правил надання коштів у позику; відсутності у позивача права вимоги не розглядаються апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 не зазначала їх у відзиві на позов.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги з приводу того, що до стягнення підлягають проценти у розмірі 1 050 гривень за двадцять днів - в межах строку користування кредитом.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц.

Проаналізувавши умови договору про надання позики № встановлено, що кредитна лінія надається на строк 36 місяців окремими частинами траншами, строк користування якими визначається окремо: Додатком №1 та Додатком №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатком №3 та Додатком №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

При цьому визначено, що максимальний строк користування траншем становить 30 днів.

На виконання умов договору, ОСОБА_1 було надано лише один транш в розмірі 3 000 гривень, у подальшому кошти позичальнику не надавалися.

Додатки (№1, №2, №3 та №4), про які йде мова у договорі надання позики та якими також визначено істотні умови договору, до цього договору позивачем не додані.

Остаточний термін повернення кожного траншу кредиту - не пізніше строку користування траншем.

Строк користування траншем погоджений (конкретизований) сторонами в пропозиції (оферті) укласти договір та прийнятті такої пропозиції позичальником (акцепті), а також в заявці-анкеті від 09 березня 2020 року і становить 20 днів, проти чого не заперечує ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

У пункті 7.4 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які додані до позову, зазначено, що повернення заборгованості здійснюється одним платежем по закінченні строку поточного кредиту (траншу), встановленого в договорі.

Оскільки строк користування кожним траншем за договором є окремим, а відтак відсотки повинні бути сплачені за строк користування таким траншем.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфінанс» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 4 050 гривень: 3 000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 1 050 гривень - проценти за користування кредитом 1 050 гривень (20 днів * 1,75%).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням вимог позову (на 11%) та апеляційної скарги (на 89%), з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 331,80 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимоги, а також з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 235,44 грн.

У позовній заяві ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просило стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем було надано (в копіях):

- договір №02-01/2023 про надання правової допомоги, укладений 02 січня 2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС»;

- заявку на надання юридичної допомоги №431 від 01 березня 2024 року, підписану ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», за якою вартість послуг складає 13 000 грн;

- витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08 березня 2024 року, підписаний ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС»;

-платіжну інструкцію від 15 березня 2024 року.

Також і ОСОБА_1 у відзиві на позов просила стягнути витрати на правничу допомогу, на підтвердження яких надала (в копіях):

- копію договору №06/05-24 про надання правової допомоги від 06 травня 2024 року, укладеного між адвокатом Жупинським М.А. та ОСОБА_1 ;

- акт прийняття-передачі виконавчих робіт (наданих послуг) до договору №06/05-24 від 06 травня 2024 року про надання правової допомоги, згідно якого винагорода адвоката становить 3 000 гривень;

- квитанцію до прибуткового касового ордера №13/05 від 13 травня 2024 року.

У ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині шостій вказаної статті зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі часткового задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, апеляційний суд вважає, що з урахуванням часткового задоволення позову: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 1 430 гривень, а також з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 2 670 гривень.

Керуючись ст. 137, 141, 367, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» () заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 09 березня 2020 року в розмірі 4 050 гривень: 3 000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 1 050 заборгованість за процентами.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (): судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 331 (триста тридцять одна) гривень 80 копійок; витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ): витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 2 670 (дві тисячі шістсот сімдесят) гривень; судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 235 (три тисячі двісті тридцять п`ять) гривень 44 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

Т.М. Шемета