РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Шалагінової А.В., за участі секретаря судового засідання Савченко О.І., представника позивача ОСОБА_1 , третьої особи-2 ОСОБА_2 , представника третьої особи-2 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2024 ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання.

В обґрунтування позову зазначала, що відповідач ОСОБА_5 є батьком її сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання сина на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2012 у справі № 0818/13345/2012, провадження № 2/0818/3799/2012. Після досягнення сином повноліття сплату аліментів було припинено. На даний час син продовжує навчання, до 21.06.2023 у Запорізькій суспільно-гуманітарній гімназії № 27, а з 26.08.2024 у Державному навчальному закладі «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти».

Навчання сина пов`язане із значними витратами на придбання підручників, зошитів, канцелярських виробів, засобів для навчання ноутбуку, смартфону тощо. Крім того, син потребує повсякденного харчування, придбання одягу, взуття, несе витрати на проїзд. Син навчається на денній формі освіти, а тому не має можливості працювати. Забезпечити усі потреби сина за свій рахунок позивачка не має можливості, оскільки має нестабільні заробітки та ще одну неповнолітню дитину на утриманні. Добровільно відповідач допомогу на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, є працездатним, має постійне джерело доходу.

Посилаючись на положення ст.ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України) просила стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі частини усіх видів доходів (заробітку) відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина за минулий час, а саме з 06.02.2024 до дня подання позовної заяви до суду (а.с. 13).

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою судді від 04.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи учасниками процесу, призначене перше судове засідання на 10.12.2024 на 11:00 год. (а.с. 18).

18.11.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача.

10.12.2024 до суду надійшла уточнена заява ОСОБА_2 про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача.

Ухвалою від 10.12.2024 заяву ОСОБА_2 про її залучення до участі у справі як третьої особи на стороні відповідача задоволено, залучено останню до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, встановлено третій особі строк для подання письмових пояснень щодо позовної заяви (а.с. 45). Судове засідання відкладене до 16.01.2025 до 14:30 год.

03.01.2025 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_2 , в яких посилалась на те, що позивачка це її колишня невістка, а ОСОБА_6 її онук. Вона є матір`ю відповідача у справі. Після розірвання шлюбу між її сином та позивачкою ОСОБА_6 проживав в родини бабусі зі сторони матері ОСОБА_7 та дідуся ОСОБА_8 . З матір`ю мешкають за різними адресами. Отже, позивачка вводить суд в оману щодо цієї обставини. ОСОБА_9 сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття у більшому розмірі, аніж було визначено рішенням суду (не по 1 000 грн., а по 3 000 грн.), кошти віддавав бабусі, з якою мешкав син, про що складались розписки. 26.06.2023 відповідача призвали до лав Збройних Сил України. Під час служби син перераховував гроши на утримання сина на банківську картку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Бахмут Донецької області відповідач зник безвісті, що підтверджується сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_3 № 7683 від 07.11.2023. З листопада 2023 року про ці обставини відомо як позивачці, так і онуку. З 24.10.2023 вона, ОСОБА_2 , як матір відповідача, самостійно сплачує аліменти на утримання онука. 06.02.2024 та 31.03.2024 вона перерахувала по 6 000,00 грн. на банківську картку бабусі ОСОБА_10 , що підтверджується копіями чеків. 30.06.2024 вона сплатила 30 000 грн., про що отримала розписку від ОСОБА_7 , з якою проживає онук. 06.10.2024 вона сплатила 13 000,00 грн., а також надала гроші 6 299,00 грн. на придбання мобільного телефону онуку. Вона буде і надалі надавати допомогу онуку, до повернення її сина ОСОБА_5 . Просила відмовити позивачці у задоволенні позову (а.с. 5154).

16.01.2025 від представника позивачки адвоката Мухіна А.А. надійшла відповідь на письмові пояснення третьої особи-2 ОСОБА_2 , в яких зазначив, що факт спільного проживання позивачки та її повнолітнього сина ОСОБА_6 підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 21.08.2023, а тому позивачка має право звертатись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина (а.с. 6566).

16.01.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 07.02.2025 до 11:00 год.

05.02.2025 від третьої особи-1 ОСОБА_6 надійшли письмові пояснення, згідно з якими він з серпня 2023 року разом з матір`ю фактично проживає в с. Новопетрівка Запорізької області, що підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО. Він підтримує нормальні стосунки з батьком. Через відсутність взаєморозуміння між батьками вони спілкувались через його бабусю ОСОБА_7 . На даний час його інша бабуся ОСОБА_2 продовжує спілкування з ОСОБА_7 та через неї передає йому грошові кошти та подарунки. На сьогодні він продовжує навчання на денній формі, через що знаходиться на повному грошовому утриманні матері, яка його годує, купляє одяг та предмети для навчання. Просив позов задовольнити (а.с. 81).

У судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Судом з`ясовувались причини неявки відповідача у судове засідання, зокрема, зі сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 № 7683 від 07.11.2023, копія якого наявна в матеріалах справи, встановлено, що відповідач, проходячи військову службу у Збройних Силах України, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Бахмут Донецької області зник безвісті. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Третя особа-1 ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило. З урахуванням викладених обставин, вимог ст. 223 ЦПК України суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Третя особа-2 ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у письмових поясненнях. Зазначили, що ОСОБА_6 проживав і проживає разом з іншою бабусею ОСОБА_11 . Отже, позивачка не мала права звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, ОСОБА_2 добровільно надає допомогу на утримання онука від імені батька, що підтверджується доказами, долученими до письмових пояснень. Також, ОСОБА_2 допомагає продуктами харчування.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_6 , батьками якого є сторони по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_12 . Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 21.02.2006, актовий запис № 160 від 06.02.2021 (а.с. 5), копією свідоцтва про зміну імені ОСОБА_13 на ОСОБА_4 , виданого 04.01.2012 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1 від 04.01.2012 (а.с. 6).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2012 у справі № 0818/13345/2012, номер провадження 2/0818/3799/2012, задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 11.12.2012 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 досяг повноліття, у зв`язку із чим стягнення аліментів згідно із рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2012 було припинене.

Наразі ОСОБА_6 продовжує навчання, що підтверджується копіями довідки Запорізької суспільно-гуманітарної гімназії № 27 Запорізької міської ради від 09.10.2024 № 147, в якій навчався ОСОБА_6 з 30.08.2022 по 21.06.2024 (а.с. 11), та довідки ДНЗ «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти» від 06.09.2024 № 354, в якому ОСОБА_6 навчається на першому курсі з 01.09.2024 за професією «Електрогазозварник» на денній формі навчання (а.с. 10).

Зі змісту ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) випливає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_6 навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не працює, що свідчить про те, що він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Матеріальну допомогу у зв`язку із навчанням повнолітній дитині має надавати не тільки мати, а й батько.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 проживає з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , за якою вони зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується копіями довідок від 21.08.2023, виданих ЦНАП виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с. 68, 69). Також обставини проживання разом із матір`ю за вказаною адресою ОСОБА_6 підтвердив у письмових поясненнях від 03.02.2025, адресованих суду (а.с. 81).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання такої особи, а тому суд визнає доведеною обставину, що ОСОБА_6 проживає наразі з матір`ю, у зв`язку із чим остання мала право в порядку ч. 3 ст. 199 СК України звертатися до суду із даним позовом.

Відповідно, посилання третьої особи ОСОБА_2 та її представника на недоведеність у позивачки права на звернення до суду із даним позовом, є неспроможними.

Відповідач ОСОБА_5 на даний час є військовослужбовцем Збройних Сил України. Відповідно до сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 № 7683 від 07.11.2023, копія якого наявна в матеріалах справи, відповідач, проходячи військову службу у Збройних Силах України, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Бахмут Донецької області зник безвісті (а.с. 55). Разом із тим, зазначений статус не означає, що ОСОБА_6 не нараховується відповідне грошове забезпечення, з якого можуть відраховуватися аліменти.

Суд вважає такими, що не мають значення для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів, факти надання бабусею ОСОБА_2 допомоги ОСОБА_5 шляхом передання грошових коштів, продуктів харчування тощо, оскільки правовідносини щодо утримання бабусею онука врегульовані іншими нормами СК України (ст. 265 СК України) і не підміняють собою підстави для стягнення аліментів на утримання сина з батька.

Таким чином, враховуючи, що син сторін продовжує навчання, у зв`язку із чим потребує утримання від батька, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , який продовжує навчання, у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 28.10.2024 і до закінчення ОСОБА_6 навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Отже, у цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів за минулий час, суд виходить з наступного.

Стягнення аліментів за минулий час передбачено ч. 1 ст. 194 СК України, за вимогами якої аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

В силу ч. 1 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз зазначеної норми матеріального права свідчить, що можливість стягнення аліментів за минулий час пов`язується законом із наявністю у стягувача виконавчого листа про стягнення аліментів, який певний час не був пред`явлений до виконання, а також із ухиленням відповідача від сплати аліментів за наявності доказів вжиття позивачем заходів щодо їх одержання.

У даній справі позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому просила стягнути з відповідача також аліменти за минулий час, з наступного дня після досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_6 . Тобто, відповідно позивачці не видавався судом виконавчий лист. Крім того, матеріали справи не містять доказів ухилення відповідача від сплати аліментів та доказів вжиття позивачкою заходів щодо їх одержання.

За таких обставин, вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищенаведеного, судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який продовжує навчання, у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2024 р. і до закінчення ОСОБА_6 навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 07 лютого 2025 року.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2025 року.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складання в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа-1 ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Третя особа-2 ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя А.В. Шалагінова