Номер провадження: 22-ц/813/1399/25
Головуючий у першій інстанції Косіцина В.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Чеботар А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2024 року, постановленого під головуванням судді Косіциної В.В., повний текст рішення складений 22 квітня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт», треті особи Профспілка «Первинна професійна спілка Одеського порту», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт» (далі ДП «Морський торговельний порт») про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» від 01.08.2023 року № 153К 3-1 про звільнення ОСОБА_1 з роботи за пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби з питань безпеки та протидії корупції ДП «Одеський морський торговельний порт»;

- стягнути з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 700 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі наказу ДП «Одеський морський торговельний порт» від 16 червня 2021 року №155 К, позивач був прийнятий на роботу з 17.06.2021 року на посаду начальника відділу з питань безпеки служби з питань безпеки та протидії корупції. В подальшому наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» від 01.07.2021 року № 167 К був переведений начальником служби з питань безпеки та протидії корупції.

З 14.11.2022 року наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» від 10.11.2022 року № УРП-3-2 позивача звільнено за угодою сторін за пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпІІ України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2023 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» від 10 листопада 2022 року №УРП-3-2 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби з питань безпеки та протидії корупції державного підприємства. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби з питань безпеки та протидії корупції ДП «Одеський морський торговельний порт». Стягнуто з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 листопада 2022 року по 19 липня 2023 року у розмірі 330426,29 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць у сумі 45058,13 грн. Стягнуто з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь держави судовий збір в сумі 4956,00 грн.

З 01 серпня 2023 року позивач захворів та потрапив до лікарні. Будучи на лікарняному позивачу зателефонували з ДП «Одеський морський торговельний порт» і повідомили про прибуття до підприємства. Будучи хворим позивач прибув до відділу кадрів ДП «Одеський морський торговельний порт».

У відділі кадрів у позивача витребували підписати заяву про внесення запису до трудової книжки. На цій заяві позивач власноруч дописав прохання на допущення до роботи. Також 01.08.2023 року позивач подав заяву на ім`я директора ДП «Одеський морський торговельний порт» ОСОБА_3 про допущення до роботи на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2023 року по цивільній справі № 522/2588/23.

Також 01.08.2023 року позивач повідомив про перебування на лікарняному, проте йому було надано для ознайомлення Наказ № 153К 1-1 від 01.08.2023 року ДП «Одеський морський торговельний порт» «Про скасування наказу та поновлення на роботі», виданий на виконання Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2023 року по цивільній справі № 522/2588/23 (провадження № 2/522/299323), а також Наказ № 153К 3-1 від 01.08.2023 року ДП «Одеський морський торговельний порт» «Про припинення трудового договору». Відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з 14.11.2022 року за угодою сторін за пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України. Підстава звільнення, особиста заява ОСОБА_1 від 31.10.2022 року.

Позивач вважаючи своє звільнення безпідставним та незаконним, який грубо порушує трудове право, зазначив, що наказ видано під час його перебування на лікарняному, а підставою для звільнення застосовано заява, яка втратила свою юридичну силу та звільнення відбулося заднім числом, що стало підставою для звернення до суду.

Судом до участі у справі в якості третіх осіб були залучені Профспілка «Первинна професійна спілка Одеського порту», ОСОБА_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2024 року позов ОСОБА_1 залишений без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що звільнення позивача на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України проведено підприємством з порушенням вимог закону, оскільки було відсутнє спільне волевиявлення сторін, спрямованого на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме за угодою сторін.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представник ДП «Одеський морський торговельний порт» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування законного та обґрунтованого рішення, так як вважає, що звільнення позивача відбулось у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

В судове засідання, призначене на 04 лютого 2025 року сторони не з`явилися були сповіщені належним чином (а.с. 134-138 т. 2).

За клопотанням ОСОБА_5 , представника ДП «Одеський морський торгівельний порт» розгляд справи був призначений в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 104 т. 2).

До судового засідання, призначеного на 04 лютого 2025 року ОСОБА_5 був приєднаний в режимі відеоконференції, однак у судовому засіданні, у зв`язку з технічною неможливістю обладнання саме у представника ДП «Одеського морського торгівельного порту» відбулось переривання.

Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

За наведених підстав суд апеляційної інстанції продовжив розгляд справи за відсутності сторін.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 17 червня 2021 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду начальника відділу з питань безпеки служби з питань безпеки та протидії корупції на підставі наказу №155К від 16.06.2021 року, наказом №167К від 01.07.2021 року переведений на посаду начальника служби з питань безпеки та протидії корупції, 14 листопада 2022 року ОСОБА_1 звільнений з посади на підставі наказу № УРП-3-2-к від 10.11.2022 року за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП), що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 17-18 т.1).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 року у справі №522/2588/23, наказ №УРП 3-2-к від 10.11.2022 року визнано незаконним та скасовано, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника служби з питань безпеки та протидії корупції державного підприємства «»Одеський морський торговельний порт». Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді.

Наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» «Про скасування наказу та поновлення на роботі» №153К 1-1 від 01.08.2023 року, скасовано наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» №УРП-3-2к, поновлено ОСОБА_1 , на посаді начальника служби з питань безпеки та протидії корупції, та у зв`язку з наявністю заяви ОСОБА_1 від 31.10.2022 року управлінню по роботі з персоналом, адаптації та мотивації видати наказ про припинення трудового договору з 14.11.2022 року за угодою сторін (а.с. 20 т.1).

Постановою Одеського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року у справі №522/2588/23, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2023 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 до державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», за участю третьої особи профспілки «Первинна професійна спілка Одеського порту» про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено (а.с. 201 т. 1).

На виконання постанови Одеського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року, ДП «Одеський морський торгівельний порт» видав наказ № 51К 6-1 від 11 березня 2024 року, яким скасував: наказ № 153 К 1-1 «про скасування наказу та поновлення на роботі»; наказ від 01.08.2023 року № 153 3-1 «про припинення трудового договору». Одночасно зазначивши, що ОСОБА_1 вважати звільненим 14.11.2022 року згідно наказу ДП «Одеський морський торгівельний порт» від 10.11.2022 року № УРП-3-2к (а.с. 202 т.1).

Постановою ВС від 17.01.2025 року у справі №522/2588/23, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року змінено в частині дати звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби з питань безпеки та протидії корупції Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» за угодою сторін відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України з 14 листопада 2022 року на 26 січня 2023 року. В іншій частині постанову Одеського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року залишено без змін (https://www.reyestr.court.gov.ua/Review/124629922#).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення суду повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, Об`єднана Палата Касаційного Цивільного Суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 відступила від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Зазначені обставини згідно пункту 2 частини 1 статті 255, пункту 2 частини 1 статті 374, частини 1 статті 377 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду за результатами апеляційного перегляду справи та закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з апеляційною скаргою просив скасувати рішення суду, яким йому було відмовлено у задоволені позову, в якому крім іншого ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» від 01.08.2023 року № 153К 3-1 про його звільнення.

Проте, судом встановлено, що 11 березня 2024 рокуДП «Одеський морський торгівельний порт»,на виконання постанови Одеського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року, наказ який є предметом спору скасовано (а.с. 202 т.1).

Оскільки, наразі суд апеляційної інстанції при переглядає справу, з`ясував про фактичне припинення існування предмета спору, за умови, що між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду, та закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного Цивільного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 14 лютого 2025 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 377, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2024 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт», треті особи Профспілка «Первинна професійна спілка Одеського порту», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14 лютого 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда