КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 362/6263/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/353/2025Головуючий у суді першої інстанції - Ковбель М.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Головком Олександром Сергійовичем на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила встановити наступний порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:039:0120 площею 0,0649 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

виділити в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0325 га, яка на схемі розподілу земельної ділянки, розробленої інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_3 2021 позначена позначкою «Діл. № 1» з відповідними координатами;

виділити в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площе. 0,0324 га, яка на схемі розподілу земельної ділянки, розробленої інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_3 2021 позначена позначкою «Діл. № 2» з відповідними координатами.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 є співвласником 1/2 частини житлового будинку (бувша кв. АДРЕСА_2 . Іншим співвласником 14 частини житлового будинку за цією ж адресою є ОСОБА_2 .

Рішенням Васильківської міської ради від 19.08.2021 було затверджено сторонам технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою місцезнаходження спільного житлового будинку та передано безоплатно у приватну власність позивачу і відповідачу земельну ділянку кадастровий номер :04:039:0120 площею 0,0649 га.

Фактичне користування та володіння самим житловим будинком між сторонами визначено та не оспорюється. У володінні позивача перебуває частина житлового будинку позначеного на плані технічного паспорту НОМЕР_1 під літерою «А» як квартира АДРЕСА_3 з приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 та надвірна споруда «В» сарай. Інша частина житлового будинку та надвірна споруда «Б» сарай перебувають у володінні відповідача.

Однак, сторони вже багато років, як до передачі у власність, так і після, не можуть між собою домовитися і встановити порядок користування спільною земельною ділянкою. Відповідач ігнорує правила співжиття, постійно здійснює захаращення частини земельної ділянки якою користується позивач, ставить автомобіль під вікна позивача створюючи останній суттєві незручності та призводить до постійних сварок. В досудовому порядку досягти згоди щодо поділу та користування спільною земельною ділянкою співвласники не можуть, у зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Вказує, що судом першої інстанції не наведено жодного обґрунтування неналежності наданих позивачем кадастрових планів, оскільки виготовлення таких відповідних планів та схеми розподілу земельної ділянки між співвласниками було здійснено на підставі фактичного користування житловим будинком та його розміщення. До того ж, відповідачем не надано жодної альтернативи та обґрунтованих заперечень щодо неможливості встановити такий порядок користування земельною ділянкою, який запропонований позивачем, а також, що запропонований позивачем порядок не відповідає фактичному користуванню житловим будинком.

13 грудня 2023 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що висновки викладені у листі Васильківської міськради повністю відповідають фактичним обставинам справи щодо технічного стану будинку, та перепадів земельної ділянки, на якій розташований будинок. До того ж, ураховуючи технічний стан будинку, місце розташування земельної ділянки та її перепади висоти, вхід і в`їзд у двір завжди був спільним. Однак, розроблена технічна документація ОСОБА_3 була здійснена без урахування зазначених особливостей будинку та земельної ділянки. При цьому, проведеною лінією поділу земельної ділянки вздовж домоволодіння, землевпорядниця закрила вхід і вихід із частини будинку в якому живе відповідач.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - Головко О.С. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає, апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПКУкраїни).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками житлового будинку (раніше - кв. №1), загальна площа 112,4 кв.м., житлова площа 60,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/2 частині кожна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №285940557 від 22.11.2021 року, свідоцтвом про право на спадщину від 03 грудня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-4362, витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Як зазначає позивачка, фактичне користування та володіння самим житловим будинком між сторонами визначено: у володінні позивача перебуває частина житлового будинку позначеного на плані технічного паспорту БТІ під літерою «А» як квартира АДРЕСА_3 з приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 та надвірна споруда «В» сарай. Інша частина житлового будинку та надвірна споруда «Б» сарай перебувають у володінні відповідачки.

Рішенням Васильківської міської ради від 19 серпня 2021 року було затверджено сторонам технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою місцезнаходження спільного житлового будинку та передано безоплатно у приватну власність позивачу і відповідачу земельну ділянку кадастровий номер :04:039:0120 площею 0,0649 га.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка запропонувала розподіл спірної земельної ділянки відповідно до Схеми розподілу земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_3 , яку вона долучила до позову.

Відповідачка проти такого варіанту розподілу заперечує. Вважає Схему розподілу земельної ділянки, розроблену ФОП ОСОБА_3 неналежним доказом у справі.

Крім цього, відповідно до листа відділу містобудування, архітектури та землекористування управління містобудування Васильківської міської ради від 27 липня 2022 року №331/22.01-13 року, у разі заїзду з АДРЕСА_2 до ділянки ОСОБА_2 унеможливлюється повноцінне використання земельної ділянки та заїзд до двору будинку через перепад висоти. Крім того, при такому розподілі земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_3 , закривається вхід і вихід до частини будинку в якій проживає ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є необґрунтованими. Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, другою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Виходячи з аналізу правової норми статті 358 ЦК України, необхідно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

За змістом статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з тим право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (частина перша статті 358 цього Кодексу).

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватися до майнових прав на майно, зокрема до права користування земельною ділянкою.

Тому право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Статтею 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

В свою чергу, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина перша статті 92 ЗК України).

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 265/5516/17 зазначено, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Ураховуючи вимоги статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належний їм у рівних частках житловий будинок. Сторони не можуть добровільно досягнути згоди щодо порядку користування вказаною земельною ділянкою.

За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень з боку ОСОБА_2 , ухвалою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року було задоволено клопотання ОСОБА_6 . Призначено по справі за позовом судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої дорученоТОВ «Український центр судових експертиз».

На вирішення експертної установи поставлено наступні питання, з яких має бути проведена експертиза:

визначити можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою в ідеальних частках, яка перебуває у спільній частковій власності по 1/2 частині у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кадастровим номером :04:039:0120 площею 0,0649 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведення земельно технічної експертизи судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» Сверидою О.М. було складено висновок №1-15/07 від 15 липня 2024 року.

У вказаному висновку експертом запропоновано 3 варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою:

- варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, який враховує фактичний порядок користування земельною ділянкою, що склався і відповідно передбачає наявність земельної ділянки спільного користування (спільного двору, проходу/заїзду на території домоволодіння) (варіант №1);

- варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, який передбачає облаштування окремих проходів/проїздів до відповідних частин будинку співвласників, наявність ділянки спільного користування, яка необхідна для ОСОБА_1 з метою здійснення ремонту частини будинку та для ОСОБА_2 для доступу до відповідної частини будинку (варіант №2);

- варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, який не передбачає наявності земельної ділянки спільного користування однак передбачає встановлення обтяження на частину земельної ділянки, що виділяється у користування ОСОБА_2 з метою здійснення ремонту будівель та споруд ОСОБА_1 (частини житлового будинку ОСОБА_1 стіна якої виходить на частину земельної ділянки, необхідної для доступу до частини будинку ОСОБА_2 ) (варіант №3).

У судовому засіданні в апеляційному суді позивачка ОСОБА_1 та її представник просили суд при вирішенні спору обрати визначений експертом варіант №2 встановлення порядку користування земельною ділянкою як найбільш прийнятний для сторін.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник узагалі заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що заїзд на територію будинку був завжди один і що такий порядок користування як зараз слався багато років тому, до придбання ними частини будинку. Стверджували, що зробити зручний заїзд на територію неможливо у зв`язку із перепадом висот більше 1 метра.

При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Наведене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні, до її приватизації або за договором оренди.

Вирішуючи питання щодо варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкоюколегія суддів виходить із обґрунтованості вимог позивачки, та враховує, що саме у варіанті №2 (додаток №2) Висновку судової земельно-технічної експертизи №1-15/07 від 15 липня 2024 року в повній мірі враховані розміщені на земельній ділянці будівлі і споруди, обставини щодо фактичного користування сторонами будівлями і спорудами, які сторонами не оспорювалися в суді, забезпечується вільне користування кожним зі співвласників належним йому майном з урахуванням розміру їх часток у вказаному майні.

Відповідно до сталої судової практики, для вирішення питання щодо розподілу земельної ділянки чи визначення порядку її користування, сторони не повинні надавати суду дозволи на проведення інженерно-технічних робіт чи інші докази, які б підтверджували можливість виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що, заперечуючи проти задоволення позову, відповідачка не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження існування обставин, які унеможливлюють встановлення порядку користування земельною ділянкою, як і не було надано іншого можливого варіанту користування спірною земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні, аніж визначені у висновку експерта.

Визначаючи варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, колегія суддів критично оцінює наданий відповідачкою ОСОБА_2 листи Васильківської міської ради та ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» щодо неможливості чи заборони проведення будь-яких робіт на спірній земельній ділянці, оскільки позивачка та її представник надали протилежні докази можливості проведення таких робіт. Тобто, сторони надали суду суперечливі докази щодо обставин, які становлять предмет позову, і тому суд не приймає їх до уваги як такі, що не впивають на обґрунтованість пред`явленого позову.

За таких обставин суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, запропонований експертом варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, який передбачає облаштування окремих проходів/проїздів до відповідних частин будинку співвласників, наявність ділянки спільного користування, яка необхідна для ОСОБА_1 з метою здійснення ремонту частини будинку та для ОСОБА_2 для доступу до відповідної частини будинку (варіант №2), є найбільш відповідним фактичному порядку користування сторонами належними їм частинами будинку та забезпечує вільне користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Головком Олександром Сергійовичем задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2023 рокускасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкоюзадовольнити.

Відповідно до висновку судового експерта №1-15/07 від 15 липня 2024 року, виконаного судовимекспертомСверидою О.М, за варіантом №2:

Виділити у користування ОСОБА_1 частину земельної ділянки кадастровий номер :04:039:0120 площею 0,0320 га (320 м2), межі якої проходять по замкненій ламаній лінії з точками: 4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-4 та розмірами відрізків: 13,92м-4,09м-7,93м-3,49м-12,51м-8,31м-3,97м-4,34м-0,37м- 0,36м-4,0м-2,0м-13,79м-8,19м.

Виділити у користування ОСОБА_2 частину земельної ділянки кадастровий номер :04:039:0120 площею 0,0320 га (320 м2), межі якої проходять по замкненій ламаній лінії з точками: 1-2-3-17-16-18-14-13-12-11-10-9-1 та розмірами відрізків: 28,46м-3,94м-9,34м-13,79м-4,0м-2,0м-0,36м-0,37м-4,34м- 3,97м-8,31м-10,73м.

Для забезпечення доступу до відповідних частини житлового будинку виділити у спільне користування співвласників частину земельної ділянки кадастровий номер :04:039:0120 площею 0,0008 га (8 м2), межі якої проходять по замкненій ламаній лінії з точками: 14-18-16-15-14 та розмірами відрізків: 2,0м-4,0м-2,0м- 4,0м.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 10 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова