Провадження №: 2/755/7386/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"13" лютого 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про поділ майна.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року позовну заяву повернуто суб`єкту звернення.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року, справу направлено для продовження розгляду до того ж суду.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04 лютого 2025 року, справу передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши матеріали позовної зави та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Статтею 175, 177 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно із частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З матеріалів справи встановлено, що до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху позивачеві слід сплатити судовий збір та надати суду відповідні підтверджуючі документи, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При визначенні суми судового збору, що підлягала сплаті при зверненні до суду, суд враховує таке.

При зверненні до Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявлено такі позовні вимоги:

1)Припинити право спільної часткової власності позивача - ОСОБА_2 , на групу приміщень

№ 393-Салон краси (Літера «А»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

2)Поділити в натурі групу приміщень № 393-Салон краси (Літера «А»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зі зміною ідеальних часток співвласників відповідно до висновку експерта від 12 квітня 2024 року № 2-04/2024, виділивши позивачу ОСОБА_2 такі приміщення загальною площею 33,2 кв. м: тамбур площею 3,6 кв. м, основне приміщення площею 22,8 кв. м, вбиральна площею 2,2 кв. м, кухня площею 4,6 кв. м, та виділити відповідачу ОСОБА_3 такі приміщення загальною площею 26,0 кв. м: основне приміщення площею 9,4 кв. м, коридор площею 6,1 кв. м, основне приміщення площею 8,2 кв. м, душова площею

2,3 кв. м;

3)Визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, приміщення загальною площею 33,2 кв. м, а саме: тамбур площею 3,6 кв. м, основне приміщення площею 22,8 кв. м, вбиральна площею 2,2 кв. м, кухня площею 4,6 кв. м;

4)Визнати за відповідачем ОСОБА_3 право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, приміщення загальною площею 26,0 кв. м, а саме: основне приміщення площею 9,4 кв. м, коридор площею 6,1 кв. м, основне приміщення площею 8,2 кв. м, душова площею

2,3 кв. м.

Верховний Суд у своїй постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 495/1706/16-ц дійшов висновку, що вимога щодо виділення в натурі частини житлового будинку та визнання права особистої приватної власності на це майно є вимогами майнового характеру та визначається з урахуванням вартості спірного майна, у той же час позовна вимога припинити право спільної часткової власності на спірне майно є вимогою немайнового характеру.

Таким чином, позивачем заявлено одну самостійну вимогу немайнового характеру: про припинення права спільної часткової власності, та дві вимоги майнового характеру: про виділ в натурі частини нежитлового приміщення та про визнання права власності на майно.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (із змінами та доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у

2024 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028 гривень.

Як уже зазначалося раніше, позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Аналогічне положення міститься в пункті 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 17 жовтня 2014 року № 10, відповідно до якого подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Підпунктом другим пункту другого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при поданні позовної заяви за вимогу немайнового характеру позивачеві слід було сплатити 1 211,20 грн.

Стосовно позовних вимог майнового характеру суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17).

Підпунктом першим пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із пунктом другим частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Позивачем визначено ціну позову у роозмірі 1 918 841,28 грн, що розраховано за формулою

33,2 кв. м (площа нежитлового приміщення) * 1 481,20 дол. США (середньо визначена ринкова вартість 1 кв. м) * 39,02 грн (офіційний курс долара США на день складання висновку експерта).

Відповідно до висновку експерта від 12 квітня 2024 року № 2-04/2024 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, ринкова вартість групи приміщень

№ 393 - Салон краси (літера «А»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на 11 квітня 2024 року, без обліку ПДВ, складає 3 422 000,00 грн.

З урахуванням того, що позивачем заявлено вимоги саме про поділ спільного майна та виділення кожному зі співвласників частки у такому майні, ціна позову складає 3 422 000,00 грн.

Оскільки сума судового збору, що підлягала сплаті за позовні вимоги майнового характеру, перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 15 140,00 грн, з урахуванням ціни позову, ставка судового збору, що підлягала сплаті за позовні вимоги майнового характеру складає 15 140,00 грн

Таким чином, сума судового збору, що підлягала сплаті при зверненні до Дніпровського районного суду міста Києва, складала 16 351,20 грн.

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Дніпров.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок - № UA0026005, Код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті

9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Вказаний висновок також підтверджено постановою Київського апеляційного суду від 05 травня 2020 року у справі № 755/3288/20, та постановою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 755/3292/20.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, шляхом надання суду доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірах або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про поділ майна, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - два дні з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Хромова