ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 621/698/24
Номер провадження 22-ц/818/245/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 червня 2024 року в складі судді Шахової В.В. у справі № 621/698/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (далі- ПрАТ «Харківенергозбут») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Позов мотивовано тим, що до 04 січня 2024 року ОСОБА_1 була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з електропостачання в якому надавало ПрАТ «Харківенергозбут».

За період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання з оплати вартості спожитої електричної енергії, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 14484 грн, яку Товариство просить стягнути з неї у судовому порядку разом з судовими витратами.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року позов ПрАТ «Харківенергозбут» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року в сумі 14484 грн, а також 3028 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року ОСОБА_1 була власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з електропостачання в якому надає ПрАТ «Харківенергозбут». Відповідачка належним чином свої зобов`язання щодо утримання належного їй майна та оплати вказаних послуг не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

23 липня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на вказане судове рішення через суд першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю договірних відносин з ПрАТ «Харківенергозбут».

З 2017 року вона важко хворіє та знаходиться на обліку у Харківському міському психоневрологічному диспансері №3. У зв`язку хворобою з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року вона не проживала у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 та не використовувала електроенергією. Показники лічильника, на підставі яких було нараховано суму заборгованості, були зафіксовані під час заміни лічильника наприкінці грудня 2023 року.

Вказувала, що заміну лічильника проведено за її відсутності. Нарахована заборгованість є наслідком несправності лічильника або навмисних дій позивача, оскільки попередні квитанції не містили відомостей про заборгованість.

22 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» ПрАТ «Харківенергозбут» подано відзив, в якому товариство просило рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що 08 вересня 2009 року між попереднім енергопостачальником АТ «Харківобленерго» (стара назва АК «Харківобленерго») та ОСОБА_1 укладено договір про користування електричною енергією № 940064, на підставі якого останній було надано послугу з розподілу електроенергії у відповідності до вимог п. 11 Постанови № 312, п. 4.3 ПРРЕЕ, п. 1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку, а ПрАТ «Харківенергозбут» в свою чергу надавало відповідачу універсальну послугу з постачання електричної енергії.

З 01 січня 2019 року до теперішнього часу ОСОБА_1 не зверталась ані до енергопостачальника АТ «Харківобленерго», а ні до ПрАТ «Харківенергозбут» з заявою про розірвання договору, а тому доводи відповідачки про відсутність договору та правовідносин між сторонами є необґрунтованими.

У разі непроживання за адресою: АДРЕСА_1 відповідач мала можливість і мусила повідомити енергопостачальника про припинення постачання електроенергії на об`єкт за вказаною адресою та розрахуватись за спожиту електроенергію. Зважаючи, що ОСОБА_1 зазначені дії здійснено не було, то підстави для звільнення від обов`язку щодо сплати наданих послуг з постачання електричної енергії відсутні.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 червня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 27 березня 1996 року по 04 січня 2024 року ОСОБА_1 належав житловий будинок адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7-9).

З 01 січня 2019 року на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі за текстом НКРЕКП) від 19 червня 2018 року № 505 постачальником електричної енергії за вільними цінами та постачальником універсальних послуг на території Харківської області ПрАТ «Харківенергозбут».

За період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2023 за адресою АДРЕСА_1 , згідно з переданими у відповідності до вимог п. 11 Постанови № 312, п. 4.3 ПРРЕЕ, п. 1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку показами приладу обліку від оператора системи розподілу АТ Харківобленерго" проведено нарахування за електричну енергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 у розмірі 14484 грн 00 коп. (а. с. 16 - 18).

Відповідно до статті 317, частини четвертої статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує.

За змістом статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Житлово комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частиною першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що споживач фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Відповідно до пункту 14 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» введено поняття двостороннього договору про постачання електричної енергії споживачу.

За статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Також, пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Водночас, відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Отже, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2.3.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ) для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Згідно пункту 2.3.3. ПРРЕЕ електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) суміщеними з лічильником електричної енергії або окремими засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.

Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) вимірювальної техніки, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, забороняється, за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Пунктом 4.3 ПРРЕЕ передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

У пункті 4.12 ПРРЕЕ зазначено про те, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Згідно з пунктом 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Контрольний огляд засобу комерційного обліку - виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу комерційного обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, індикаторів, зняття показів засобів комерційного обліку (у разі виконання функцій постачальника послуг комерційного обліку), а також з метою виявлення самовільних підключень без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів (п 1.1.2 ПРРЕЕ).

Згідно п. 5.1.2.21 ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний проводити не рідше одного разу на 6 місяців контрольний огляд засобів комерційного обліку споживачів відповідно до затверджених графіків.

Постачальник послуг комерційного обліку (оператор системи) під час контрольного знімання показів засобу комерційного обліку оформляє Акт контрольних знімань показів за формою, наведеною в додатку 14 до цих Правил, та надає копії заінтересованим сторонам (споживачу, постачальнику універсальних послуг, оператору системи) (п. 11.3.16 ПРРЕЕ).

За п. 8.2.5. ПРРЕЕ) у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Як вбачається з розрахунку заборгованості у грудні 2018 року ОСОБА_1 було встановлено лічильник СО-2, здійснено контрольний огляд та зазначено його покази «0». В подальшому, відповідно до вказаного розрахунку, також здійснювались контрольні обходи, проте, конкретних показів лічильника, як і претензій щодо правильності показників зазначено не було. Акти контрольних знімань показів також матеріали справи не містить, як і даних, що при здійсненні огляду засобів комерційного обліку було виявлено порушення у роботі лічильника, що було б підставою для подальшого притягнення відповідачки до відповідальності та перерахування обсягу спожитої електричної енергії.

Отже, тривалий час, з 31 грудня 2018 року по 19 грудня 2023 року, при здійсненні контрольних оглядів засобу обліку споживання електричної енергії відповідачки позивач не зазначав дані про обсяги вжитої електричної енергії, при цьому не мав зауважень щодо обліку електричної енергії, роботи лічильника та обсягу споживання або його фактичної відсутності.

Також, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано з 16 квітня 2015 року за адресою АДРЕСА_2 , тобто, не у спірному домоволодінні, що також не виключає доводи відповідачки про відсутність споживання електричної енергії у спірний період.

В подальшому 19 грудня 2023 року за адресою ОСОБА_1 здійснено планову заміну лічильника та зазначено щодо витрат «9585», саме на підставі чого було й проведено перерахунок.

За п. 2.3.5. ПРРЕЕ Планова заміна, у тому числі на виконання вимог нормативно-правових актів, технічна підтримка та обслуговування розрахункових засобів вимірювальної техніки електричної енергії здійснюються їх власником господарським або підрядним способом або постачальником послуг комерційного обліку відповідно до договору про надання послуг комерційного обліку, який укладається між споживачем та постачальником послуг комерційного обліку відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Непланова заміна, ремонт розрахункових засобів вимірювальної техніки здійснюється постачальником послуг комерційного обліку за рахунок учасника роздрібного ринку, на вимогу (за ініціативою) якого здійснюється непланова заміна, ремонт розрахункового засобу вимірювальної техніки.

Розділом 5.8. Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено порядок заміна та зміна місця установлення ЗКО у складі вузлів обліку.

Заміна або зміна місця встановлення справного, непошкодженого та повіреного ЗКО, встановленого відповідно до виданих технічних умов та/або рекомендацій та який відповідає вимогам цього Кодексу, ПУЕ та проєктним рішенням (незалежно від того хто є власником ЗКО), здійснюється ППКО за рахунок ініціатора такої заміни/зміни та виключно за взаємною документально підтвердженою згодою власника ЗКО, СПМ та оператора мережі.

Оператор мережі має право за власний рахунок замінити несправні, пошкоджені, викрадені або неповірені ЗВТ на комерційній межі із індивідуальним побутовим споживачем (незалежно від того хто є їх власником) на ЗВТ, які належать оператору мережі та мають аналогічні або кращі технічні характеристики та налаштування. У такому разі споживач не має права відмовляти або перешкоджати оператору системи у заміні таких ЗВТ.

Між тим, матеріали справі не містять даних, у зв`язку з чим було здійснено заміну лічильника, чи погоджено такі дії з відповідачкою, чи проведено заміну ЗВТ у її присутності та чи був попередній лічильник визнано непридатним. Обґрунтувань на підставі чого було скориговано покази лічильника та зазначено обсяг спожитої електричної енергії у розмірі «9585», на підставі якого проведено розрахунок боргу, позивачем не наведено.

Доказів споживання заявленого обсягу електроенергії відповідачкою у спірний період ТОВ «Харківенергозбут» також не надано. Відомості щодо втручання відповідачки в роботу лічильника, що призвело до необлікованого споживання, також відсутні. За таких обставин судова колегія критично оцінює наданий позивачем розрахунок заборгованості як доказ обсягу споживання електричної енергії відповідачкою у заявленому позивачем обсязі.

Інших доказів та обґрунтувань розміру заборгованості підприємством не наведено.

За таких обставин позовні вимоги ПрАТ «Харківенергозбут» задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення позову ПрАТ «Харківенергозбут» без задоволення .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Ухвалою харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору у розмірі 4542 грн за подання апеляційної скарги на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 червня 2024 року. Отже, вказані судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) на користь держави 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова