Номер провадження 2/754/1318/25
14 лютого 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 14.05.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 укладено Угоду №491004791 відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 17 336,69 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму у строк до 15.05.2021 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 32%. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. У свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Крім того, 14.05.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 укладено Угоду № 491004798 відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 19 737,65 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму у строк до 14.05.2021 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 32%. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за вказаними Договороми, надавши Позичальнику кредитні кошти, у порядку передбаченому умовами Договору. У свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Згідно Протоколу №2/2022 від 18.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».
У подальшому, 17.05.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитними Договороми №491004798 від 14.05.2019 та № 491004798 від 14.05.2019.
18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №18-05/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитними Договорами №491004798 від 14.05.2019 та № 491004791 від 14.05.2019.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» №10-01/2023 було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал»відступило на користь ТОВ «Коллект Центр»права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитними Договороми №491004798 від 14.05.2019 та № 491004791 від 14.05.2019.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором №491004798 від 14.05.2019 у розмірі 17 780,96 грн., з яких: 11 995,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 706,96 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; інфляційні збитки - 800,77 грн., нараховані 3% річних - 278,02 грн., та за кредитним Договором № 491004791 від 14.05.2019 у розмірі 20 293,82 грн., з яких: 13 666,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 398,66 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; інфляційні збитки - 912,31 грн., нараховані 3% річних - 316,77 грн..
У зв`язку з тим, що первісний кредитор, виконав свої зобов`язання за договорами перед відповідачем у повному обсязі, надавши кредитні кошти, а відповідач порушує свої зобов`язання за кредитними договорами, ТОВ «Коллект Центр», як правонаступник просить стягнути відповідача на свою користь виниклу заборгованість, витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. від 12.11.2024 прийнято справу до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.
Відповідач по справі повідомлявся судом про розгляд даного провадження належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.
Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 14.05.2019 ОСОБА_1 шляхом направлення Оферти ПАТ «Альфа Банк» на укладання угоди про надання кредиту №491004798, пропонує Банку укласти угоду про надання споживчого кредиту «Кредит готівкою» у розмірі 17 336,59 грн., та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 32,00% на 24 місяці та повернути до 15.05.2021 року.
14.05.2019 АТ «Альфа Банк» шляхом підписання Акцепту на укладання угоди про надання кредиту приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладання Угоди про надання кредиту №491004798 від 14.05.2019 у розмірі 17 336,59 грн., та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 32,00% на 24 місяці та повернути до 15.05.2021 року.
Відповідно до Протоколу №2/2022 від 18.08.2022 Позачергових загальних зборів акціонерів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК», відповідно до умов яких, змінено найменування Банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» на наступне:
- Повне найменування Банку українською мовою: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК»;
- Скорочене найменування Банку українською мовою: АТ «СЕНС БАНК».
У подальшому, 17.05.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним Договором №491004798 від 14.05.2019.
Згідно із Витягу Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2 від 17.05.2021 ОСОБА_1 є боржником за Договором №491004798 від 14.05.2019, із загальною сумою заборгованості 16 702,17 грн..
18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №18-05/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним Договором №491004798 від 14.05.2019.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал»відступило на користь ТОВ «Коллект Центр»права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним Договором №491004798 від 14.05.2019..
Згідно із Витягу Додатку 1-1 до договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року ОСОБА_1 є боржником за Договором №491004798 від 14.05.2019, із загальною сумою заборгованості 17 780,96 грн..
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором №491004798 від 14.05.2019 у розмірі 17 780,96 грн., з яких: 11 995,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 706,96 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; інфляційні збитки - 800,77 грн., нараховані 3% річних - 278,02 грн..
Окрім того, 14.05.2019 ОСОБА_1 шляхом направлення Оферти ПАТ «Альфа Банк» на укладання угоди про надання кредиту №491004791, пропонує Банку укласти угоду про надання споживчого кредиту «Кредит готівкою» у розмірі 19 737, 65 грн., та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 32,00% на 24 місяці та повернути до 15.05.2021 року.
Відповідно до Протоколу №2/2022 від 18.08.2022 Позачергових загальних зборів акціонерів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК», відповідно до умов яких, змінено найменування Банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» на наступне:
- Повне найменування Банку українською мовою: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК»;
- Скорочене найменування Банку українською мовою: АТ «СЕНС БАНК».
У подальшому, 17.05.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним Договором №491004791 від 14.05.2019.
Згідно із Витягу Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2 від 17.05.2021 ОСОБА_1 є боржником за Договором №491004791 від 14.05.2019, із загальною сумою заборгованості 19 064,76 грн..
18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №18-05/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним Договором №491004791 від 14.05.2019.
Згідно із Витягу Додатку 1-1 до Договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 ОСОБА_1 є боржником за Договором №491004791від 14.05.2019, із загальною сумою заборгованості 19 064,76 грн..
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал»відступило на користь ТОВ «Коллект Центр»права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитним Договором №491004791 від 14.05.2019..
Згідно із Витягу Додатку 1-1 до договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року ОСОБА_1 є боржником за Договором №491004791 від 14.05.2019, із загальною сумою заборгованості 20 293,82 грн..
Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
У відповідності до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту ст.ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором № 491004791 від 14.05.2019 у розмірі 20 293,82 грн., з яких: 13 666,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 398,66 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; інфляційні збитки - 912,31 грн., нараховані 3% річних - 316,77 грн..
З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умов договорів, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за кредитним Договором №491004798 від 14.05.2019 у розмірі 17 780,96 грн. та за кредитним Договором № 491004791 від 14.05.2019 у розмірі 20 293,82 грн..
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 1055 цього Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).
Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитами у загальному розмірі 38 074,78 грн..
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18, містить висновок, якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ «Коллект Центр» здійснювало адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі Договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024; Прайс-листа АО Лігал Ассістанс».

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, суд вважає, що витрати позивача на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи.

Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи та розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, судом враховуєтьсятой факт, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже не відноситься до складних справ, однак, беручі до уваги, що рішенням суду позов задоволено, що свідчить про здійснення адвокатом належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягнень з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 8 000,00грн, яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр».

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 133, 137, 141, 258, 263 - 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 11, 511, 525, 526, 530, 553, 554, 611, 629, 549, 625, 626, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним Договором № від 14.05.2019 у розмірі 17 780,96 грн. та за кредитним Договором № від 14.05.2019 у розмірі 20 293,82 грн., що у загальному розмірі становить у розмірі 38 074,78 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 гривень та судовий збір в розмірі 3028,00 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Дані позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - , м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3 офіс 306.

Дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду виготовлено 14.02.2025.

Суддя: Т.А.Зотько