Провадження №4-с/369/48/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скрипник О. Г.

при секретарі Масан В.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

адвоката Кузьменюк-Волошиної Н.М.,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р., заінтересована особа ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р., заінтересована ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №64333300 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. ОСОБА_1 звернувся до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, однак відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, датовану 19.09.2024 року, яка видана головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) такого перерахунку здійснено не було, державний виконавець не врахував здійснені ОСОБА_1 платежі на банківський рахунок ОСОБА_2 та дітей (у період їхнього неповноліття: у віці з 14 по 18 років) згідно долучених ним до заяви платіжних документів. Скаржник такі дії державного виконавця вважає неправомірними.

Скаржник та його представник, адвокат Кузьменюк-Волошина Н. М., у судовому засіданні підтримали вимоги скарги та просили її задовольнити у повному обсязі.

Представник Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надано завірену копію виконавчого провадження №64333300 з примусового виконання судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.12.2020 р.

Заінтересована особа, ОСОБА_2 , у судовому засіданні підтвердила, що грошові кошти у заявленому розмірі 196 260 грн. згідно наданих квитанцій дійсно були отримані безпосередньо нею, а також дітьми сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на банківські рахунки у період їхнього неповноліття (у віці з 14 по 18 років). Підтверджує, що дані кошти вона використала в інтересах дітей, в тому числі, але не виключно, на витрати пов`язані з евакуацією дітей на початку війни, на оплату стоматологічних послуг для дітей тощо. Окрім того, у своїх поясненнях посилається на судову справу №369/13031/22, у якій Києво-Святошинський районний суд Київської області постановив рішення про відмову у стягненні з ОСОБА_5 на її користь додаткових витрат на утримання дітей. ОСОБА_2 вважає, що дані кошти у розмірі 196 260 грн. ОСОБА_1 перерахував по своєму бажанню, вона про це його не просила, а тому заперечує проти задоволення скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджуються, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.12.2020 р. було призначено стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

З 02.02.2021 року у провадженні Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (на дату відкриття виконавчого провадження Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) перебуває ВП №64333300 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

09.09.2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Кузьменюк-Волошиною Н. М. засобами поштового зв`язку було надіслано до Вишневого відділу ДВС заяву про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів на підставі частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до п. 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, на підставі долучених платіжних документів про перерахунок грошових коштів ОСОБА_1 для ОСОБА_2 , та їхніх спільних дітей у неповнолітньому віці (від 14 до 18 років) на загальну суму 196 260 грн. : від 27.03.2022 року на суму 12 000.00 грн отримувач ОСОБА_2 ; від 12.04.2022 року на суму 10 000.00 грн отримувач ОСОБА_2 ; від 18.10.2022 року на суму 15 000.00 грн. отримувач ОСОБА_3 ; від 23.11.2022 року на суму 400.00 грн. - отримувач ОСОБА_3 ; від 26.11.2022 року на суму 50 000.00 грн. . - отримувач ОСОБА_3 ; від 02.04.2023 року на суму 3 000.00 грн. отримувач ОСОБА_4 ; від 14.04.2023 року на суму 3460.00 грн. - отримувач ОСОБА_2 ; від 29.04.2023 року на суму 3 000.00 грн. - отримувач ОСОБА_4 ; від 12.05.2023 року на суму 2 000.00 грн. - отримувач ОСОБА_2 ; від 21.05.2023 року на суму 300.00 грн. - отримувач ОСОБА_4 ; від 31.05.2023 року на суму 1100.00 грн. - отримувач ОСОБА_2 ; від 24.06.2023 року на суму 5 000.00 грн. - отримувач ОСОБА_2 ; від 13.07.2023 року на суму 5 000.00 грн. - отримувач ОСОБА_2 ; від 07.03.2022 року на суму 20 000.00 грн. - отримувач ОСОБА_2 ; від 09.03.2022 року на суму 20 000.00 грн. - отримувач ОСОБА_2 ; від 10.03.2022 року на суму 17 000.00 грн. - отримувач ОСОБА_2 ; від 07.03.2022 року на суму 20 000.00 грн. - отримувач ОСОБА_2 ; від 03.03.2022 року на суму 9 000.00 грн. - отримувач ОСОБА_3 .

16.09.2024 року до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) був поданий адвокатський запит з проханням повідомити про хід розгляду заяви від 09.09.2024 року та надати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

23 жовтня 2024 року представнику ОСОБА_1 надійшла відповідь на адвокатський запит, датована 20.09.2024 року, до якої Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) долучив довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 19 вересня 2024 року, з якої вбачається, що державний виконавець не включив до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів суми проплат, що були здійснені ОСОБА_6 згідно поданих ним платіжних документів, долучених до заяви про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.09.2024 року.

ОСОБА_1 вважає вказаний розрахунок заборгованості неправомірним, оскільки ним сплачувалися грошові кошти на утримання дітей, і згідно наданих платіжних документів вони перераховувалися на банківську карту матері дітей ОСОБА_2 та безпосередньо дітям у їхньому неповнолітньому віці від 14 до 18 років. Окрім того, скаржник у судовому засіданні додатково зазначив, що перелічені у скарзі платежі були здійснені ним під час виконання ним службових обов`язків по захисту Батьківщини та перебування у Донецькій області, доступу до реквізитів рахунку Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у нього не було, зв`язку з державним виконавцем у нього не було, а тому грошові кошти на утримання дітей він перераховував для матері дітей, та для самих дітей. ОСОБА_7 звертав увагу суду на те, що ці грошові перекази здійснені як сплата аліментів та з метою виконання свого обов`язку з утримання дитини.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19)).

Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України).

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (абзац 2 частини другої статті 179 СК України).

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України (частина третя статті 179 СК України).

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку) (частина перша статті 32 ЦК України).

Обміркувавши викладене, суд зауважує, що:

дієздатність фізичної особи пов`язана з такими її невід`ємними якісними ознаками, як здатність усвідомлювати значення своїх дій та спроможність керувати ними, обсяг цивільної дієздатності не може бути однаковим для усіх фізичних осіб і встановлюється ЦК з урахуванням їх віку та психічного стану здоров`я;

обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб охоплює як перелік юридично значущих дій, які особа має право самостійно здійснювати, так і межі її договірної та не договірної цивільної відповідальності;

залежно від віку фізичної особи, цивільна дієздатність за обсягом поділяється на такі види: часткова цивільна дієздатність малолітньої особи (стаття 31 ЦК України); неповну цивільну дієздатність неповнолітньої особи (стаття 32 ЦК України); повну цивільну дієздатність повнолітньої особи, неповнолітньої особи у разі реєстрації її шлюбу (стаття 34 ЦК України) та емансипованої особи (стаття 35 ЦК України);

фізична особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років вважається неповнолітньою. За обсягом цивільна дієздатність неповнолітньої особи є неповною;

з урахування обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи та того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 та його представника, що з урахування обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи та того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13.06.2024 року у справі №760/17498/22.

Діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на дати здійснення грошових переказів батьком на їхні безпосередні банківські рахунки, про які заявлено у скарзі, були неповнолітніми.

Щодо грошових переказів, що були здійснені батьком дітей для ОСОБА_2 , то вона визнала, що усі грошові перекази, про які мова йде у скарзі, були дійсно нею отримані та використані саме на утримання дітей.

Посилання ОСОБА_2 на судову справу №369/13031/22, у якій Києво-Святошинський районний суд Київської області постановив рішення про відмову у стягненні з ОСОБА_1 на її користь додаткових витрат на утримання дітей не є обґрунтованим. Судом встановлено, що згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, яке постановлено 09.05.2024 року за результатами розгляду справи № 369/13031/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей їй відмовлено у задоволенні позовних вимог з наступних підстав: відвідування дітьми приватної школи не викликано особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України та не є за своєю правовою природою додатковими витратами; заявлені позивачем витрати на страхування в ПАТ «Метлайф» також не викликані особливими обставинами, які б зумовлювали необхідність у таких витратах; оплата вартості навчання у приватному вищому навчальному закладі також не відноситься до додаткових витрат; позивачем на надано суду квитанції на оплату даних послуг з навчання водіння, акти прийняття наданих послуг; понесення позивачем витрат на оплату репетиторських послуг із вивчення англійської мови не узгоджувалося з відповідачем, позивачем не доведено суду, що вивчення англійської мови в школі не забезпечував особистого розвитку дітей. Тобто, Києво-Святошинський районний суд Київської області відмовив ОСОБА_2 у стягненні заявлених додаткових витрат у справі №369/13031/22 саме з зазначених правових підстав, а не з причини перерахунку ОСОБА_1 для неї грошових коштів у розмірі 79 000 грн. (квитанції від 07.03.2022 року, 27.03.2022 року, 12.04.2022 року, від 09.03.2022 року та від 10.03.2022 року), які, як вона підтвердила 27 січня 2025 року уже при слуханні справи №369/19445/24 за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця, витратила саме на утримання дітей, в тому числі (але не виключно) на евакуацію дітей, оплату стоматологічних послуг для дітей тощо, однак не на приватну школу, страхування в ПАТ «Метлайф», навчання у вищому приватному навчальному закладі, репетиторські послуги з вивчення англійської мови, курси водіння щодо яких вона заявляла позовні вимоги у справі № 369/13031/22.

Таким чином, в діях державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р. наявні порушення прав скаржника ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, заслухавши доводи учасників судового процессу суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р., заінтересована особа ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 19 вересня 2024 року, складений головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р. у виконавчому провадженні №64333300.

Зобов`язати головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р. або іншу уповноважену посадову особу Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в провадженні якої перебуває виконавче провадження №64333300, вжити дії щодо скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 19 вересня 2024 року №64333300 та здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 з урахуванням сплачених ним сум у розмірі 196 260,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 30 січня 2025 року.

Суддя: Оксана СКРИПНИК