ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/5984/23 Номер провадження 22-ц/814/313/25Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

судді: Обідіна О.І., Лобов О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 17 червня 2024 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми грошової адресної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми грошової адресної допомоги, в якому вказав, що ОСОБА_1 з 08.07.2015 року перебуває на обліку в управлінніпраці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради. 07.08.2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно Порядку «Про надання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року, відповідачу призначена допомога переміщеним особам на проживання: рішенням від 11.08.2015 року з 01.08.2015 року по 23.10.2015 року в сумі 442,00 грн. на місяць.

26.10.2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою зарахувати до складу його сім`ї дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

27.10.2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою № 2354 від 26.10.2015 року для призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до його заяви від 26.10.2015 року щодо зарахування до складу його сім`ї дружини та дітей, рішенням від 14.12.2015 року відповідачу, як уповноваженому представнику сім`ї, призначена адресна допомога переміщеним особам на проживання з 26.10.2015 року по 25.04.2016 року в розмірі 2 400,00 грн. на місяць.

Всього за період з 01.08.2015 року по 23.10.2015 року та з 26.10.2015 року по 25.04.2016 року відповідачу та членам його сім`ї виплачена щомісячна адресна допомога, розмір якої становить 15 676,46 грн.

При проведенні ревізії Державною Аудиторською Службою України Північний офіс Держаудитслужби, на підставі даних верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для отримання державних виплат, наданої Міністерством фінансів України від 23.06.2016 року, позивачу було надано інформацію про внутрішньо переміщених осіб, яким призначено щомісячну адресну допомогу та які за даними верифікації Міністерства фінансів України мали депозити на рахунку в банківських установах.

В представленому реєстрі внутрішньо переміщених осіб УПСЗН Ірпінської міської ради, яким нараховано та виплачено адресну допомогу при наявності на депозитних рахунках коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, значиться відповідач, який як зазначалося вище, перебуває на обліку у позивача як внутрішньо переміщена особа з 08 липня 2015 року. Згідно даного реєстру відповідач (№52 реєстру) у період з 01.05.2015 року по 01.03.2016 року мав депозит на рахунку ПАТ «КБ «Приват Банк», що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб.

Пунктом 5 Порядку № 505 встановлено, що в заяві переміщена особа зазначає відомості про наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб. При цьому, відповідач у своїй заяві № 1860 від 10.08.2015 року у графі про наявність у будь-якого з членів сім`їна депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб зазначав «ні». Обставини, що випливають на призначення грошової допомоги, про які відповідач не повідомив, стали підставою для виплати відповідачу щомісячної адресної допомоги з 01.08.2015 року по 23.10.2015 року та з 26.10.2015 року по 25.04.2016 року, і як наслідок призвело до надміру виплачених сум грошової допомоги у зазначений період в сумі 15 676,46 грн.

14 березня 2017 року листом №2292 та 23 березня 2017 року листом №2589 повідомлено відповідача про встановлений факт надмірної виплати щомісячної адресної допомоги, у зв`язку з наявністю коштів на депозитному рахунку відповідача, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімум, встановленого для працездатних осіб, а також повідомлено про необхідність з`явитися в три денний термін за місцем знаходження позивача для надання пояснень та добровільного повернення суми грошової допомоги, виплаченої надміру, внаслідок подання документів з недостовірними відомостями. Проте відповідач до управлянні не з`явився, переплату в сумі 15 676,46 грн. не повернув. Тому, позивач просить стягнути з відповідача суму (кошти) надміру виплаченої щомісячної адресної грошової допомоги за період з 01.08.2015 року по 23.10.2015 року та з 26.10.2015 року по 25.04.2016 року в розмірі 15 676,46 грн.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 17 червня 2024 року відмовлено у задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми грошової адресної допомоги.

В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради. Скарга мотивована тим , що рішення є необґрунтованим та прийнятим при неповному дослідженні доказів по сроаві.

Апелянт вказує, що Відповідач, як у заяві №1860 від 10.08.2015 р., для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, так і у заяві №2354 від 27.10.2015 р., в графі про надання інформації щодо наявності у будького з членів сім`ї на депозитному рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10- кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, вказав про відсутність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Таким чином, не зазначивши у вище вказаних заявах для призначення щомісячної адресної допомоги відомості про наявні на депозитному рахунку Відповідача кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, Відповідач подав неправдиві відомості, які стали підставою для призначення Відповідачу як уповноваженому представнику сім`ї щомісячної адресної допомоги з 01.08.2015 р. по 23.10.2016 р. та з 26.10.2016 р. по 25.04.2016 р., і як наслідок, призвело до надміру виплаченої суми грошової допомоги у зазначені періоди в розмірі 15 676,46 грн. В той час як незазначена Відповідачем обставина, позбавляла його права на призначення адресної допомоги на компенсацію витрат для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.11 Постанови № 505 суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу, тому виплачена Відповідачу щомісячна адресна допомога за період з 01.08.15 р. по 23.10.2015 р. та з 26.10.2015 р. по 25.04.2016 р. в розмірі 15 676,46 грн. підлягає поверненню до Державного бюджету України.

У зв`язку із вказаним скаржник просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2024 року та постановити нове, яким позовні вимоги управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Зматеріалів справи встановлено, що 08.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся доУправління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.3).

10.08.2015 року ОСОБА_1 подав до УПСЗН заяву щодо призначення щомісячної адресної допомоги, у якій зазначив, що на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб не має (а.с.5).

Також, 26.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.8).

Згідно рішення Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради від 11.08.2015 року ОСОБА_1 призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 24.04.2015 року по 31.07.2015 року в сумі 442,00 грн. на місяць (а.с.6).

Згідно заяви від 26.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради із заявою зарахувати до складу його сім`ї дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Відповідно до заяви № 2354 від 26.10.2015 року, відповідач звернувся до позивача щодо призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.11).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради від 14.12.2015 року відповідачу, як уповноваженому представнику сім`ї, призначена адресна допомога переміщеним особам на проживання з 26.10.2015 року по 25.04.2016 року в розмірі 2 400,00 грн. на місяць (а.с.13).

Згідно рішення Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради від 23.11.2015 року відповідачу, як уповноваженому представнику сім`ї, призначена адресна допомога переміщеним особам на проживання продовжено виплати з 26.10.2015 року по 25.04.2016 року в розмірі 442,00 грн. на місяць (а.с.12).

Згідно реєстру внутрішньо переміщених осіб УПСЗН Ірпінської міської ради, яким нараховано та виплачено адресну допомогу при наявності на депозитних рахунках коштів у сумі, щоперевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, зазначений під №52 ОСОБА_1 , як такий, що має кошти на депозитних рахунках у КП «Приват Банк» (а.с.10).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того , що позивачем не надано суду доказів, чи розміщені на депозитному рахунку відповідача грошові кошти та , у разі наявності таких коштів , чи перевищує їх розмір 10-кратний розмір прожиткового мінімуму , встановленого для працездатних осіб.

Колегія судів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи апеляційним судом встановлено, що доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі фактично повторюють позицію висловлену в суді першої інстанції. Суд першої інстанції ретельно дослідив всі доводи позивача та надав їм належну правову оцінку, з якою погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Зважаючи на наведене, у апеляційного суду відсутній обов`язок повторного зазначення тих висновків, які суд першої інстанції поклав в основу свого рішення, і з якими в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

При зверненні з даним позовом до суду позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач має депозит в АТ «ПриватБанк», однак належних та достовірних доказів щодо наявності у відповідача депозитного рахунку та його розміру в установі банку, який на думку позивача перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, до суду надано не було.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, так як позивачем не надано до суду переконливих доказів в підтвердження заявлених вимог. Отже, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: О.І.Обідіна

О.А.Лобов