ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1144/25 Справа № 204/2190/24 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А. І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Паромовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Богатирьова Сергія Володимировича на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2023 року Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 17 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» з письмовою заявою про зміну пакетної пропозиції (встановлення кредитної лінії) відповідно до раніше укладеного Договору № 496777/2015030 про надання банківських послуг від 17 лютого 2018 року.

У вказаній заяві відповідачка прохала банк встановити кредитну лінію на діючий поточний (картковий) рахунок, відкритий в рамках пакетної пропозиції, зокрема: встановлення кредитної лінії у сумі 290000 гривень, строком до 30 червня 2023 року під фіксовану процентну ставку 27 % річних, реальну процентну ставку 37,21 % річних (фіксована), з максимальним допустимим розміром кредитної лінії 500000 гривень, з орієнтованою загальною вартістю кредитної лінії виходячи з її максимального розміру 584227 гривень 46 копійок.

Позивач зазначає, що заява про зміну пакетної пропозиції (встановлення кредитної лінії) від 17 червня 2020 року підписана відповідачкою і відповідальним представником позивача (Банку), та містить всі вимоги до письмового правочину згідно ст. 207 ЦК України.

Підписавши заяву про зміну пакетної пропозиції (встановлення кредитної лінії) від 17 червня 2020 року відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена та погоджується із Тарифами Банку щодо обслуговування поточного (карткового) рахунку і супутніх банківських послуг; Правилами, що розміщені на офіційному сайті Банку www.credit-agricole.ua.

Крім того, підписанням вказаної Заяви відповідачка підтвердила, що отримала від Банку необхідну інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та один примірник цієї заяви.

Позивач стверджує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши відповідачці відповідний кредитний ліміт на її рахунок, натомість остання, свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки кінцевий термін користування коштами закінчився 30 червня 2023 року, натомість відповідачкою не повернуто кредит у вказаний строк, нараховані/прострочені проценти за користування кредитом у строки/терміни не сплачено.

Позивач вказує, що з метою досудового врегулювання конфлікту банк звернувся до відповідачки щодо погашення боргу та останньою у період часу з грудня 2023 року по 20 лютого 2024 року було сплачено частину заборгованості по виданій кредитній лінії, проте повністю заборгованість не погашена.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за заявою про зміну пакетної пропозиції (встановлення кредитної лінії) від 17 червня 2020 року до договору № 496777/2015030 про надання банківських послуг від 17 лютого 2018 року, у сумі 126238 гривень 93 копійки, яка утворилася станом на 21 лютого 2024 року та складається із: простроченої заборгованості за обліковим рахунком № НОМЕР_1 в сумі 40185 грн. 16 коп.; строкової заборгованості за обліковим рахунком № НОМЕР_2 у сумі 0 грн.; прострочених відсотків за обліковим рахунком № НОМЕР_3 у сумі 85878 грн. 39 коп. та нарахованих відсотків за обліковим рахунком № НОМЕР_4 у сумі 175 грн. 38 коп., разом із судовими витратами по справі у сумі 3028 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Богатирьов С.В. посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виписка по рахунку не містить жодних даних, які б дали змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта, не містить підпису відповідальної особи та печатку банку. Крім того, апелянт вказує на недоведеність банком заявленої кредитної заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» просило рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 17 червня 2020 року відповідачка підписала заяву про зміну пакетної пропозиції (встановлення кредитної лінії) відповідно до раніше укладеного Договору № 496777/2015030 про надання банківських послуг від 17 лютого 2018 року.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що відповідачка просила банк встановити їй кредитний ліміт на її поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_5 , в сумі 290000 гривень строком на 36 місяців під 27 % річних, з реальною процентною ставкою 37,21 % річних (фіксована), з максимальним допустимим розміром кредитної лінії 500000 грн. та, з орієнтованою загальною вартістю кредитної лінії виходячи з її максимального розміру 584227 грн. 46 коп.

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом 21 лютого 2024 року, за відповідачкою перед позивачем утворилася заборгованість у сумі 126238 грн 93 коп, яка складається із: простроченої заборгованості за обліковим рахунком № НОМЕР_1 в сумі 40185 грн. 16 коп.; строкової заборгованості за обліковим рахунком № НОМЕР_2 у сумі 0 грн.; прострочених відсотків за обліковим рахунком № НОМЕР_3 у сумі 85878 грн. 39 коп. та нарахованих відсотків за обліковим рахунком № НОМЕР_4 у сумі 175 грн. 38 коп., з яких відповідачкою сплачено 25000 грн. (22 лютого 2024 року) та 15170 грн. (13 червня 2024 року), що підтверджується випискою з її особового рахунку.

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 21 лютого 2024 року, за відповідачкою рахується заборгованість у сумі 126238 грн. 93 коп., яка складається із: простроченої заборгованості за обліковим рахунком № НОМЕР_1 в сумі 40185 грн. 16 коп.; строкової заборгованості за обліковим рахунком № НОМЕР_2 у сумі 0 гривень; прострочених відсотків за обліковим рахунком № НОМЕР_3 у сумі 85878 грн. 39 коп. та нарахованих відсотків за обліковим рахунком № НОМЕР_4 у сумі 175 грн. 38 коп., з яких відповідачкою, у період з 22 лютого 2024 року по 13 червня 2024 року, сплачено 25000 грн. (22 лютого 2024 року) та 15170 грн (13 червня 2024 року), що підтверджується випискою з її особового рахунку.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що виписка по картковому рахунку є належним доказом щодо заборгованості відповідачки за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами.

Більш того, виписка по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами є підтвердженням того чи користувалася відповідачка кредитними коштами, якщо користувалася, то в якому розмірі, чи здійснювала повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснювала, то в якому розмірі, та чи не перевищує сума повернутих відповідачкою кредитних коштів суму отриманого нею кредиту.

Судом вірно зазначено щодо неспроможності доводів представника відповідачки щодо неналежності виписки по її особовому рахунку, оскільки з вказаної виписки вбачається, що відповідачка здійснювала користування грошовими коштами позивача та періодично вносила платежі на погашення як тіла кредиту, так і нарахованих відсотків за його використання.

Більш того, вказане підтверджується самим представником відповідачки у відзиві на позовну заяву та наданими ним доказами, щодо оплати відповідачкою 11 червня 2024 року частини суми заборгованості за вказаним кредитним договором.

Дослідивши надані банком докази, взявши до уваги твердження представника відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками є таким, що відповідає дійсним обставинам справи, а відтак позовні вимоги в підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апелянта в скарзі про те, що виписка по рахунку не містить жодних даних, які б дали змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта, не містить підпису відповідальної особи та печатку банку, а також недоведеність банком заявленої кредитної заборгованості, колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими, що спростовуються матеріалами справи.

При цьому, відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних та достовірних доказів на спростування заявлених вимог, зокрема таких, як контррозрахунку, виписки про рахунку, інформації про те, що відповідачка не отримувала кредитних коштів.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції чітко вказав підстави для задоволення позову, які відповідають нормам чинного законодавства та з якими погоджується колегія суддів.

Інші доводи апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Богатирьова Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено 11 лютого 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2025 року

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова