Справа 206/4854/24
Провадження 2/206/117/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Ляшко Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, стягнення грошової компенсації,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання права власності у спільному майні подружжя, стягнення грошової компенсації,

за участі представників:

позивача за первісним позовом, адвоката Сидоренка О.А.,

відповідача за первісним позовом, адвоката Стрюк С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Олега Андрійовича до Самарського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява. В прохальній частині позову позивач просить суд:

- визнати житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та розділити спільне майно, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:462:0300, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та розділити спільне майно шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля, набутого за час шлюбу: марка SUBARU модель OUTBACK, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2498 куб.см, номер VIN- НОМЕР_1 , та розділити автомобіль: марка SUBARU модель OUTBACK, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2498 куб.см, номер VIN- НОМЕР_1 , залишивши його у власності ОСОБА_2 та стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля, у сумі 283 967 гривень 20 коп.;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

14.10.2024 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулась представник ОСОБА_2 адвокат Стрюк Світлана Вікторівна із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності, в якому позивач, з урахуванням ухвали суду від 11 грудня 2024 року, просить суд:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки SUBARU Impreza, SPORT LIMITED, білого кольору, об`єм двигуна 2,0 літра, легковий хетчбек - В, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 набутого за час шлюбу та розділити автомобіль, залишивши його у власності ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_1 168417,00 гривень на користь ОСОБА_2 .

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1684 гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 30000 гривень.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що 28 квітня 2012 року між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Під час перебування у шлюбі, подружжям спільно було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 18.03.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. Подружжям спільно було вирішено питання, що майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка, які будуть придбані подружжям під час шлюбу, будуть реєструвати на чоловіка - ОСОБА_2 . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, титульним власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Однак, між подружжям не досягнуто згоди про поділ майна, набутого ними за час шлюбу, що і стало підставою для звернення до суду. Позивач вважає, що оскільки, житловий будинок купувався з відповідачем спільними зусиллями та за спільні кошти, вважаємо, отже житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, підлягає розподілу між позивачем та відповідачем та частки подружжя у спільному майні є рівними. Враховуючи те, що у кожного із подружжя, який має частку у спільному набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, тобто є закономірним визнання за позивачем права власності на 1/2 частини спірної земельної ділянки, оскільки відповідна частина земельної ділянки належить позивачу згідно закону. Подружжям під час шлюбу також було придбано та зареєстровано на ім`я чоловіка ОСОБА_2 , транспортний засіб SUBARU OUTBACK 2013 року, на підставі ВМД № 500030/2021/244205 від 17 грудня 2021 року та посвідчення митниці № OD1177730 від 17 грудня 2021 року. Позивач просить поділити спільне рухоме майно подружжя, шляхом його розділу, залишивши у власності відповідача транспортний засіб зі стягненням на користь позивача вартості 1/2 його частки, а саме: 283967, 20 грн. (том 1 а.с.2-5). У встановлений строк від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Стрюк Світлани Вікторівни надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що обставини, викладені у позовній заяві позивачем не відповідають дійсності. Земельна ділянку, розміром 0,1 га., кадастровий номер :09:462:0300, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . була придбана у 2013 році за особисті кошти відповідача ОСОБА_2 , які йому подарувала його мати - ОСОБА_4 , після продажу власної квартири, що підтверджується розпискою від 12.03.2013 року. На час придбання земельної ділянки на ній був розміщений житловий будинок, загальною площею 208,7 кв.м., який був переоформлений на відповідача у 2015 році. Позивачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу, що зазначене майно було придбано за спільні кошти подружжя. Також відповідач зазначає, що звіт про незалежну оцінку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний ПП ОСОБА_5 від 12.09.2024 року є необ`єктивним, вартість спірного житлового будинку є завищеною та не відповідає реаліям часу та діючим цінам, на підтвердження чого подає Звіт №01005-24/9 від 01.05.2024 року ФОП ОСОБА_6 . Щодо автомобіля марки SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску відповідач зазначає наступне. До укладання шлюбу ОСОБА_2 мав транспортний засіб марки MITSUBISHI LANSER, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був зареєстрований на батька відповідача - ОСОБА_7 , який він придбав у 2009 році за кошти в еквіваленті 10000 доларів США. У 2015 роках зазначений транспортний засіб відповідач продав за 6000 доларів США в еквіваленті. У тому ж році урахуванням наявності у відповідача власних коштів у розмірі 3000 доларів США та за рахунок спільних коштів подружжя був придбаний автомобіль марки MІTSUBISHI OUTLANDER, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . У 2022 році автомобіль марки MІTSUBISHI OUTLANDER сторони по справі продали та фактично за ті самі кошти придбали автомобіль SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 12000 доларів США в еквіваленті. Таким чином, відповідач вважає, що до спільної сумісної власності має бути віднесено не в цілому автомобіль марки SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , a 1/2 частка зазначеного автомобіля, інша 1/2 частка зазначеного автомобіля належить відповідачу на праві особистої власності, а тому не підлягає розподілу у варіанті запропонованому позивачем. Також відповідач зазначає, що позивач надала довідку про середньо ринкову вартість вищезазначеного транспортного засобу від 14.09.2024 року, за якою вартість такого транспортного засобу становить 567934,40 грн. Відповідно до звіту №081024-1 ФОП ОСОБА_6 від 08.10.2024 року, вартість спірного транспортного засобу становить 397830,00 грн. 23.10.2019 року за спільні кошти подружжя придбали автомобіль SUBARU Impreza, SPORT LIMITED, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого на той час становила 12000 доларів в еквіваленті. На цей час вартість транспортного засобу становить 336834,00 грн. відповідно до звіту №081024-2 від 08.10.2014 року, виконаного ФОП ОСОБА_8 . Але про наявність зазначеного транспортного засобу, оформленого на позивача, ОСОБА_1 не зазначила суду. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовної вимоги та стягненні судових витрат у повному обсязі (том 1 а.с. 45-49). 07.11.2024 від представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Олега Андрійовича надійшла відповідь на відзив. Представник зазначає, що відповідач вказує, що кошти на придбання спірного будинку та земельної ділянки він отримав від своєї матері, яка продала свою квартиру та подарувала отримані кошти своєму синові, втім, жодного доказу на підтвердження цього суду не надано. А тому встановити зв`язок між коштами отриманими від продажу квартири матір`ю відповідача та витраченими на придбанням земельної ділянки неможливо. Виникає питання: чи справді ця розписка була написана ОСОБА_4 в дату 25.02.2013 року, чи складена зараз з ціллю уникнути поділу майна подружжя ОСОБА_9 ? Також суду не надано доказів, що саме за отримані від продажу квартири матері відповідача кошти (їх розмір, джерела набуття, правочин за яким їх отримав відповідач) був придбаний спірний будинок та земельна ділянка. Щодо твердження відповідача проте, що вартість автомобіля також завищена, оцінка вартості автомобіля була зроблена для сплати судового збору та отримання грошову компенсацію вартості частки автомобіля, у сумі 283967,20 грн. Як відповідач стверджує про завищення стороною позивача вартості автомобіля, так і позивач стверджує проте, що відповідачем було занижена вартість автомобіля для того щоб не сплачувати судовий збір в повному розмірі за зустрічним позовом та сплатити позивачеві меншу грошову компенсацію за автомобіль. Адвокат зазначає, що жодним доказом не підтверджується, що автомобіль MITSUBISHI LANSER, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на батька відповідача - ОСОБА_7 був придбаний за кошти відповідача та належав йому. А тому, уся послідовність купівлі автомобілів, начебто за особисті кошти, наведена відповідачем, не може братись до уваги судом. Автомобіль MІTSUBISHI OUTLANDER, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 був придбаний у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя і після його продажу було придбано інший автомобіль SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , який також є спільною сумісною власністю подружжя, отже він повинен бути розділений по 1/2 частині кожному з подружжя, як того і просить позивач. Відповідачем зазначено, що спірний будинок придбаний на подаровані кошти матері відповідача, та вже був побудований на момент придбання земельної ділянки. Ці твердження не відповідають дійсності, так як на момент придбання земельної ділянки в 2013 році, на місці будинку був лише котлован з фундаментом, підтвердженням цього є супутникові знімки, які передбачують можливість перегляду в минулому часі та є в загальному доступі. Також доказом є оригінал плану будівництва цього будинку, що датований 2014 роком та має офіційне затвердження підписами та печатками відповідної установи (том 1 а.с. 175-177). 22.11.2024 через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 адвоката Стрюк Світлани Вікторівни надійшли заперечення на відповідь на відзив. Представник зазначає, що в позовній заяві позивач посилається на те, що під час перебування у шлюбі, подружжям придбаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.03.2015 року, який є спільним майном подружжя, а тому потребує розподілу. Однак, за період спільного проживання відбулася реконструкція/нове будівництво житлового будинку та господарських споруд. До прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації, право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку, суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги щодо визнання права на спірні житловий будинок та земельну ділянку, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та розділення спільного майно шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного майна не підлягають задоволенню. На цей час відповідач визнає позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки SUBARU модель OUTBACK, 2013 року випуску, набутого за час шлюбу та його розділення шляхом залишення його у власності ОСОБА_2 . Але вважає неправомірним стягнення вартості 1/2 частки автомобіля на підставі довідки від 14.09.2024 року. Відповідач вважає, що стягнення 1/2 частки автомобіля має відбуватися з урахуванням вартості визначеної на підставі Звіту №081024-1 від 08.10.2024 року, виконаного оцінювачем ОСОБА_6 . Таким чином, відповідач вважає розподілити вказаний автомобіль шляхом залишення його у своєму користуванні зі стягненням 1/2 частки вартості автомобіля у розмірі 198915,00 грн. на користь позивача (том 1 а.с. 195-198).

ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності. В обґрунтування свого зустрічного позову, ОСОБА_2 зазначив, що у 2019 році за спільні кошти сторони придбали автомобіль SUBARU Impreza, SPORT LIMITED, білого кольору, об`єм двигуна 2,0 літра, легковий хетчбек В, державний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого на той час становила 12000 доларів в еквіваленті, який оформлений на ОСОБА_1 . На цей час вартість транспортного засобу - автомобіля SUBARU Impreza, SPORT LIMITED становить 336834,00 грн., доказом чого є Звіт № 081024-2 від 08.10.2014 року, виконаний ФОП ОСОБА_6 . Внаслідок того, що зазначений транспортний засіб був придбаний за спільні кошти подружжя, тому кожній стороні має належати 1/2 частина автомобіля. Зазначеним автомобілем користується ОСОБА_1 , тому зазначене майно має бути залишено у власності ОСОБА_1 зі стягненням на користь ОСОБА_2 1/2 частки вартості автомобіля, що становить 168417,00 грн. (том 1 а.с. 52-59, том 2 а.с. 7-8). 22.11.2024 від представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Олега Андрійовича через систему «Електронний суд» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. ОСОБА_1 погоджується з залишенням у її власності автомобіля марки SUBARU Impreza, 2013 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Отже, на користь ОСОБА_1 згідно поділу транспортних засобів набутих за час шлюбу має бути стягнуто з ОСОБА_2 115550,00 грн. у якості компенсації різниці вартості 1/2 часток відповідних транспортних засобів та залишення у власності ОСОБА_2 автомобіля марки SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , у власності ОСОБА_1 залишити автомобіль марки SUBARU Impreza, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до розрахунку (567934, 00 грн. / 2) - (336834 грн / 2 ) = 115 550 грн. Також представник зазначає, що ОСОБА_1 працювала та мала свої кошти у період за 2012 рік, січня 2016 року червень 2020 року. Вважає, що відсутні підстави покладення на ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, оскільки відсутні належні докази понесення таких витрат (том 1 а.с. 217-220).

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 у судовому засідання підтримала позовні вимоги за первісним позовом та просила суд їх задовольнити з підстав зазначених вище. Пояснила, що у 2014 році за 13000 доларів було куплено спірний будинок. Він був недобудований з цегли. Ремонт і добудову робили спільно з відповідачем. На питання представника відповідача, позивач повідомила, що у неї було відкладено гроші, подружжю подарували гроші на весілля та вони обоє працювали, за ці всі гроші вони купили у будинку. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвокат Сидоренко Олег Андрійович позовні вимоги первісного позову підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач за зустрічним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні пояснив, що спочатку подружжя проживало в одній з квартир, яка належала батькам ОСОБА_2 . Вони продала одну квартиру та надали гроші на будівництво, однак цей факт не був жодним чином задокументований. Щодо транспортного засобу, відповідач пояснив, що ще до знайомства з колишньою дружиною, він мав , придбаний до реєстрації шлюбу, він був зареєстрований на батька відповідача, але користувався ним саме відповідач. Вже у шлюбі було прийнято рішення змінити машину на кращу та фактично додано ще половину вартості. Кошти на придбання земельної ділянки у розмірі 13500 доларів надала мати ОСОБА_2 з продажу її квартири. Інші кошти після продажу квартири та вже спільні кошти подружжя використовувались для будівництва та облаштування будинку. Просив задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвокат Стрюк Світлана Вікторівна просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що її сім`я є близькими друзями сім`ї ОСОБА_9 . Знайомі ще з 2009 року. У період орієнтовно з 2013 по 2018 року відбувалось будівництво. Щодо джерела придбання майна, свідок зазначила, що сім`я ОСОБА_9 все робила спільно, вони працювали, будувались.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що є сусідкою родини ОСОБА_9 . З 2015 року вони почали спілкуватись. З приводу придбання нерухомого майна їй нічого не відомо. Будинок свідок вже бачила, коли він був вже добудований, гарний, була побудована альтанка.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що є батьком ОСОБА_2 . Коли починали будівництво у 2013 році він з дружиною були на пенсії та будували будинок, щоб там жила сім`я сина, онука. На даний час будинок недобудований: 1 поверх більш-менш готовий. На території домоволодіння побудовані альтанка, вольєр, літній душ, гараж та інші споруди. ОСОБА_1 та її батько не брали участь у будівництві, будували тільки батьки ОСОБА_12 , а також наймали людей робити якісь роботи. Щодо транспортного засобу MITSUBISHI LANSER свідок повідомив, що це була його машина, але користувався нею син. Потім машину продали та гроші пішли на будівництво.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що є матір`ю ОСОБА_2 . Повідомила, що продала однокімнатну квартиру та майно своїх батьків у селі та вклала кошти у будівництво. Знала, що син перебував у шлюбі, але жодним чином не фіксувала передачу грошових коштів сину. Купила у свого знайомого ділянку, взяла відпустку, найняла кран, людей, повністю розібрала все що було на площі 208 кв. м. і почала будівництво. Будували з чоловіком, оскільки син працював, але заробітня плата була маленька, невістка була у декреті, по мірі можливості вкладали гроші, але це були копійки. Вирили котлован, вдвічі більше ніж було. Наразі будівництво не завершено, перший поверх частково, другий голі стіни. На території зараз є теплиця, вольєр, різні прибудови. Наразі це все є самовільним будівництвом, коли добудують повністю планують ввести в експлуатацію. Щодо транспортного засобу ОСОБА_13 повідомила, що батьки купили сину цей автомобіль, але записали на батька. Потім ОСОБА_14 поміняв цю машину, а потім вже купив SUBARU OUTBACK. Але зауважує, що там є частка її коштів.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання (том 1 а.с.43).

14.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 адвоката Стрюк Світлани Вікторівни надійшла заява про допит свідків (том 1 а.с. 155-156).

16.10.2024 та 30.10.2024 через систему «Електронний суд» від представнику ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Олега Андрійовича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (том 1 а.с. 161, 167).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року підготовче судове засідання з розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна, призначене на 31.10.2024 на 11 год. 00 хв. провести в режимі відеоконференції за допомогою системи «ВКЗ» з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису з представником позивача ОСОБА_15 (том 1 а.с. 165).

У підготовчому засіданні 13.11.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Сидоренка Олег Андрійович заявив клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого суд ухвалою від 13 листопада 2024 року відмовив (том 1 а.с. 185-186).

19.11.2024 від представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Олега Андрійовича надійшло клопотання про виклик свідків (том 1 а.с. 236).

22.11.2024 через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 адвоката Стрюк Світлани Вікторівни надійшла заява про залишення без розгляду в частині вимог зустрічного позову, яка задоволена ухвалою суду від 11 грудня 2024 року (том 1 а.с. 237-239, том 2 а.с. 7-8).

Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (том 2 а.с. 9).

Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, допитав свідків, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухав заключні слова учасників справи, та 05.02.2025 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_16 у період з 28 квітня 2012 року до 04 квітня 2024 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблений актовий запис № 87 від 28 квітня 2012 року та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_8 та рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2024 року, справа №206/13102/24, шлюб між ними був розірваний (том 1 а.с. 29, 35-39).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25 лютого 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучер А.А., ОСОБА_4 (мати ОСОБА_2 ) продала, а ОСОБА_17 купила квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та сплатила вартість за ціною, що передбачена договором. Розпискою ОСОБА_4 підтверджується отримання нею від ОСОБА_17 суми 26700 доларів США за продаж вищезазначеної квартири (том 1 а.с. 61-64).

Як вбачається з ескізного проекту житлового будинку по АДРЕСА_1 , датованому 2014 роком, земельна ділянку під будівництво житлового будинку за вищезазначеною адресою вільна від забудови та інженерних мереж, частково має огородження (том 1 а.с. 181-183).

Відповідно до копії технічного паспорта на садибний (житловий) будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 12 липня 2013 року вбачається, що житловий будинок побудований у 1996 році, загальна площа 208,7 кв.м. До складу домогосподарства входили: житловий будинок літ. А-2, ганок літ. а, прибудова літ. а-1, споруди, замощення №№1, 2, матеріал будівництва - шлакобетон, стіни - цегла, покриття - шифер, перекриття - дер.б., підлога - бетон, процент зносу 10% (том 1 а.с. 21 з обороту, 22 з обороту-23).

18 березня 2015 року відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., ОСОБА_18 передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність двоповерховий житловий будинок, загальною площею 208,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 1000 кв. м. та сплатив вартість за ціною, що передбачена договором. В цей же день зареєстровано право власності зазначеного майна за ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35063158 від 18.03.2015. (том 1 а.с. 66, 69).

Відповідно до Інформаційної довідки № 65257582 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.08.2016 року, титульним власником земельної ділянки з кадастровий номером :09:462:0300, площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , на підставі рішення органу місцевого самоврядування, номер: 61/11, виданий 13.07.2016, видавник: Дніпропетровська міська рада (том 1 а.с. 67-68).

Розпискою ОСОБА_18 підтверджується отримання ним від ОСОБА_2 суми 13700 доларів США за продаж земельної ділянки площею 1000 м2 (том 1 а.с. 65).

Відповідно до інформації, наданої Територіальним сервісним центром МВС № 1249 Регіонального сервісного центру у Дніпропетровській та Запорізькій областях, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів станом на 12 вересня 2024 року по теперішній час за громадянином ОСОБА_2 зареєстровано та перереєстровано наступний транспортний засіб:

-26 вересня 2018 року в ТСЦ МВС №1242 зареєстровано автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2007 року випуску, об`єм двигуна - 2998 см. куб., VIN- НОМЕР_9 на підставі договору купівлі - продажу СГ №7259/18/001500 від 22 вересня 2018 року (матеріалі реєстраційної справи знаходилися в ТСЦ МВС №1242, м. Дніпро, пр. Праці, 16);

-10 вересня 2022 року в ТМЦ МВС №1242 вищезазначений транспортний засіб перереєстровано на ОСОБА_19 на підставі договору купівлі - продажу укладеному в ТСЦ №1242/2022/3389669 від 10 вересня 2022 року (матеріалі реєстраційної справи знаходяться в ТСЦ МВС №1242, м. Дніпро, пр. Праці, 16).

24 вересня 2022 року за громадянином ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, об`єм двигуна - 2498 см. куб., VIN - НОМЕР_1 , на підставі ВМД № 500030/2021/244205 від 17 грудня 2021 року та посвідчення митниці № OD1177730 від 17 грудня 2021 року (том 1 а.с. 8-9).

Згідно довідки про середньоринкову вартість транспортного засобу № 2664-1409 від 14 вересня 2024 року, складеної суб`єктом оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО МАРКЕТ» на замовлення ОСОБА_1 , середньоринкова вартість колісного транспортного засобу SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, об`єм двигуна - 2498 куб.см, в базовій комплектації з нормативним пробігом, що був у використанні і технічно справному стані, станом на 14.09.2024 року на території Дніпропетровського регіону складає 567934,40 грн. (том 1 а.с. 10-11).

Відповідно до звіту № 081024-1 виконаного ФОП ОСОБА_6 від 08.10.2024, складеного на замовлення ОСОБА_2 , вартість автомобіля SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_10 , об`єм двигуна 2498 см. Куб., колір синій, тип КТЗ - легковий універсал-В становить 397830,00 грн. (том 1 а.с. 107-126).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_11 , дата реєстрації: 24.09.2022 року, ОСОБА_2 був зареєстрованим власником транспортного засобу автомобіля SUBARU OUTBACK, легковий - загальний універсал, 2013 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2498 куб.см, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_12 (том 1 а.с. 117).

Відповідно до звіту № 081024-2 виконаного ФОП ОСОБА_6 від 08.10.2024, складеного на замовлення ОСОБА_2 , вартість автомобіля SUBARU Impreza, SPORT LIMITED, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_13 , білого кольору, об`єм двигуна 2,0 літра, тип КТЗ - легковий хетчбек В, державний, становить 336834,00 грн (том 1 а.с. 127-148).

Відповідно до інформації, наданої Територіальним сервісним центром МВС № 1249 Регіонального сервісного центру у Дніпропетровській та Запорізькій областях, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів станом на 02 листопада 2024 року:

-транспортний засіб MITSUBISHI LANCER, 2006 року випуску, об`єм двигуна - 1584 см. куб., номер VIN: НОМЕР_14 зареєстровано 21 квітня 2010 року в ТСЦ МВС №1241 на ОСОБА_7 , на підставі біржової угоди №047026 від 17 квітня 2010 року.

-21 вересня 2018 року в ТСЦ МВС №1241 вищезазначенний транспорний засіб перереєстровано на нового власника ОСОБА_20 , на підставі договору купівлі - продажу укладеному в ТСЦ МВС №1241/2018/1115387 від 21 вересня 2018 року.

Згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів станом на 02 листопада 2024 року за гр. ОСОБА_1 , за період з 28 квітня 2012 року по теперішній час зареєстровано 14 травня 2020 року в ТСЦ МВС №1249 автомобіль SUBARU IMPREZA, 2013 року випуску, об`єм двигуна - 1995 см. куб., на підставі ВМД №UA500500/2020/216997 від 13 березня 2020 року та посвідчення митниці №OD1006995 від 11 березня 2020 року (том 1 а.с. 192).

Відповідно до технічного паспорту житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 від 18.11.2024 виконаного ПП «ПРОМ БТІ» на замовлення ОСОБА_2 , встановлено реконструкцію житлового будинку літ. А-2, загальною площею 352 кв.м., нове будівництво котельні літ. В-1, загальною площею 5,6 кв.м.; літ. Г (вольєр), літ. Д (навіс), літ. Є (альтанка), літ. Ж (навіс), літ. З (навіс), літ. И (душ), літ. К (вбиральня), існуюча забудова літ. Б (гараж) без документів, які надають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт підлягає прийняттю в експлуатацію. Окрім того загальна площа житлового будинку змінена у бік збільшення з 208,7 кв.м до 352,8 кв.м. На даний час самовільно побудований підвал з бетонних блоків під усією площею будинку (том 1 а.с. 200-214).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частин 1- 3 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень частини 1 статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до положень статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частиною 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи домовленістю між ними.

Відповідно до положень статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статті 355 Цивільного кодексу України , майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до положень статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Відповідно до частини 3 статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Відповідно до частини 1 статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до частини 3 статті 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, як згідно із законом не можуть їм належати ( виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Враховуючи положення ст. 60, 63, 69 СК України та ст. 368 ЦК України, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до абзацу 3 пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким, у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

У пункті 22, абзаці 1 пункті 24, пункті 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз`яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 57 СК України, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України вважається майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Відповідно до матеріалів справи земельна ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:462:0300, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстрована 01.08.2016 за ОСОБА_2 на підставі рішення №61/11 Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 в порядку приватизації (том 1 а.с. 67-68). Отже, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання вищезазначеної земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини земельної ділянки не підлягає задоволенню.

Щодо визнання житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та поділу спільного майна, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини житлового будинку суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що за період спільного проживання сторін, відбулася реконструкція/нове будівництво житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується копіями технічних паспортів на зазначений будинок станом на 2013 рік та 2024 рік. Старий будинок було реконструйовано, добудовано, також побудовані нові споруди, які є фактично самочинно побудованими, що також підтверджено показами свідка ОСОБА_4 .

Набуття права власності на об`єкти незавершеного будівництва визначено у статті 331 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

ЦК України у частині першій статті 376 ЦК України визначає поняття самочинного будівництва. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга зазначеної статті).

Висновок про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу зробив і Верховний Суд України у постановах від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21), від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21 (провадження № 61-9283св22) та ін.

Послідовна і судова практика Великої Палати Верховного Суду стосовно висновку про те, що особа не набуває права власності на самочинне будівництво (постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (провадження № 14-445цс16) та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № № 14-8цс21)).

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. Вищезазначені висновки та обґрунтування викладені у Постанові Великої палати Верховного суду України від 12.04.2023 по справі №511/2303/19.

Таким чином, вирішуючи вищезазначену вимогу позивача за первісним позовом, суд робить висновок, що за адресою: АДРЕСА_1 наразі існує споруда, яка підпадає під ознаки самочинно побудованого майна і не підлягає поділу майна подружжя, відтак у задоволенні відповідної вимоги необхідно відмовити.

Так, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина 2 статті 364 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України автомобіль є річчю неподільною, оскільки його не можна поділити без втрати його цільового призначення.

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що спірний автомобіль SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки був придбаний сторонами під час шлюбу в інтересах сім`ї. Відповідачем ОСОБА_2 визнається позовна вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля, залишивши його у власності ОСОБА_2 . Однак ОСОБА_2 оспорює грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля.

Так, згідно довідки про середньоринкову вартість транспортного засобу № 2664-1409 від 14 вересня 2024 року, складеної суб`єктом оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО МАРКЕТ» на замовлення ОСОБА_1 , середньоринкова вартість колісного транспортного засобу SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, об`єм двигуна - 2498 куб.см, в базовій комплектації з нормативним пробігом, що був у використанні і технічно справному стані, станом на 14.09.2024 року на території Дніпропетровського регіону складає 567934,40 грн. До вищезазначеної довідки долучено сертифікат №262/2022 суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО МАРКЕТ», який дійсний до 10 червня 2025 року (том 1 а.с. 10-11). В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 замовив власну оцінку. Відповідно до звіту № 081024-1 виконаного ФОП ОСОБА_6 від 08.10.2024, вартість автомобіля SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_10 , об`єм двигуна 2498 см. Куб., колір синій, тип КТЗ - легковий універсал-В становить 397830,00 грн. Відповідно до звіту № 081024-2, виконаного ФОП ОСОБА_6 від 08.10.2024, вартість автомобіля SUBARU Impreza, SPORT LIMITED, 2013 року випуску становить 336834,00 грн (том 1 а.с. 127-148). З інформації із сертифіката №923/2020 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 вбачається, що останній діяв до 16 жовтня 2023 року (том 1 а.с. 107-126). Отже, суд приймає до уваги оцінку та розрахунок позивача за первісним позовом.

Оскільки ОСОБА_1 погоджується із залишенням у її власності автомобіля SUBARU Impreza, SPORT LIMITED, 2013 року випуску, ОСОБА_2 погоджується із залишенням у його власності автомобіля SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 115550,00 грн.:

(567934,00 грн./2) - (336834,00 грн./2) = 115550,00 грн.

SUBARU OUTBACK SUBARU Impreza різниця

Відповідно, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги за зустрічним позовом та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Тому суд вважає за необхідне частково задовольнити первісні позовні вимоги ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_21 .

З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи мотиви суду, з відповідача за первісним позовом слід стягнути на користь позивача за первісним позовом судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 1211,20 грн., а судові витрати зі сплати судового збору позивача за зустрічним позовом за подання зустрічного позову у справі йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_15 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_16 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 ) частку різниці вартості автомобіля SUBARU OUTBACK, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_10 , об`єм двигуна 2498 см. куб, колір синій, тип КТЗ - легковий універсал, та автомобіля марки SUBARU Impreza, SPORT LIMITED, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_13 , білого кольору, об`єм двигуна 2,0 літра, легковий хетчбек - В, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип КТЗ легковий хетчбек В, в розмірі 115550 (сто п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_15 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_16 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 ) понесені нею судові витрати в частині сплаченого судового збору в розмірі ?1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2025 року.

Суддя А.О. Сухоруков