ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/116/25, 22-ц/819/138/25
Єдиний унікальний номер справи: 766/2228/24
Головуючий у першій інстанції Зуб І.Ю.
Доповідач Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

про зупинення апеляційного провадження

12 лютого 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.

суддів: Базіль Л.В.,

Бездрабко В.О.,

секретар Андреєва В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні питання про зупинення провадження у цивільній справі за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» та ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Андрюк Артем Миколайович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 жовтня 2024 року та апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Андрюк Артем Миколайович, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Андрюк Артем Миколайович, звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про поновлення на роботі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що з серпня 2019 року вона перебувала із відповідачем у трудових відносинах, займаючи посаду завідувача виробництва структурного підрозділу «Їдальня».

09 листопада 2023 року правління Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» прийняло рішення, яким діяльність структурного підрозділу «Їдальня» призупинено з 15 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року та вирішено вжити заходів, в межах чинного законодавства, щодо припинення дії трудових договорів з працівниками структурного підрозділу. Рішення правління мотивовано збитковістю наведеного структурного підрозділу.

На виконання рішення правління товариства від 09.11.2023 року, яке оформлено відповідним протоколом, 14.11.2023 року АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» видало наказ №274 про скорочення штатних посад, зокрема посад у структурному підрозділі «Їдальня».

15 січня 2024 року зазначений наказ реалізовано шляхом видачі наказу №14-к про припинення трудового договору із працівниками структурного підрозділу «Їдальня» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, однак пізніше з`ясувалося, що щодо неї дія трудового договору відповідачем призупинена на період дії воєнного стану.

Посилаючись на те, що передбачені статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» підстави для призупинення дії трудового договору у спірних правовідносинах відсутні та на те, що незаконні дії відповідача фактично призвели до припинення з нею трудових відносин, що заборонено статтею 184 КЗпП України, оскільки вона є одинокою матір`ю, на утриманні якої перебуває двоє неповнолітніх дітей; позбавили її можливості стати на облік в Центрі зайнятості для пошуку іншої роботи та отримання допомоги по безробіттю, а отже: залишили без засобів для забезпечення своєї та дітей життєдіяльності, позивачка із врахуванням заяви про зміну предмета позову від 14.03.2024 року, просила суд визнати протиправним та скасувати наказ АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» від 11. 01. 2024 року №16-к про призупинення укладеного з нею трудового договору, поновити її на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та інші передбачені діючим законодавством виплати та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням суду від 11 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Постановлено визнати протиправним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» від 11.01.2024року №16-к про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд стягнув із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211грн 20 коп. за позовну вимогу немайнового характеру.

16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Андрюк А.М., звернулася до суду із заявою про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги. Посилаючись на те, що нею виконано вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України, просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 654грн.

Ухвалою від 08 листопада 2024 року суд відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Андрюк Артем Миколайович, просить рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалу цього ж суду про відмову в ухваленні додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу скасувати та ухвалити нові судові рішення про задоволення зазначених вимог позивачки.

Апеляційна скарга на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 жовтня 2024 року обґрунтована тим, що відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції не навів мотивів щодо своїх висновків та зробив їх з порушенням статті 43 Конституції України і без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема від 07.02.2024 року у справі №521/9115/22, від 21.06.2023 року у справі №149/1089/22, від 31.01.2024 року у справі №161/8196/22, від 14.ж02.2024 року у справі №46/2944/22, які підлягали врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2024 року мотивована тим, що висновки суду та наведені ним арґументи щодо відсутності підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачкою витрати на правову допомогу, не відповідають як вимогам процесуального права, так і обставинам справи, які мають істотне значення для правильного вирішення порушеного нею питання про ухвалення додаткового рішення.

Зокрема, висновки суду про відсутність підпису адвоката на укладеному із ОСОБА_1 договорі про надання правої допомоги, а звідси: про фактичну недійсність викладених у договорі умов, спростовуються тезою самого суду, яка знайшла відображення у рішенні від 11.10.2024 року, ухваленого по суті спору, що виник між сторонами, про те, що адвокат Андрюк А.М. має повноваження представника позивачки, оскільки ним надано ордер на ведення справи. Крім того, на думку скаржника, суд не врахував ту обставину, що окрім підписання паперового варіанту договору обома сторонами, цей договір вважається таким, що підписаний адвокатом додатково за допомогою електронного цифрового підпису через електронний кабінет, що відповідає вимогам статей 14, 43 ЦПК України, Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Положенню про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Підписана таким чином електронна копія договору про надання правової допомоги була направлена суду першої інстанції, який не вимагав надання оригіналу цього договору для перевірки відповідності електронної копії паперовому оригіналу.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повернути позивачці заяву про зміну предмета позову, а в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Скарга обґрунтована тим, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в оскарженій частині.

Так, скаржник вважає висновки суду щодо безпідставного призупинення дії укладеного із позивачкою трудового договору неправильними та такими, що не відповідають обставинам справи, які, зокрема свідчать про неможливість надання товариством як роботодавцем роботи позивачці у відповідності до займаної нею посади завідувача виробництва структурного підрозділу «Їдальня», весь персонал якого було скорочено, саме внаслідок дій держави, що здійснює агресію проти України і на яку покладається обов`язок з відшкодування вимушених майнових втрат. Наведена обставина, на думку скаржника, є підставою для застосування до позивачки положень статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». При цьому та обставина, що позивачка є одинокою матір`ю і має гарантії, визначені трудовим законодавством, не має правового значення для застосування роботодавцем приписів наведеної вище норми права в частині призупинення дії укладеного з нею трудового договору. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі №243/442/23.

Крім наведеного скаржник зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийняті до розгляду заяви позивачки про зміну предмета позову, яка, на його думку, спрямована одночасно на зміну предмета та підстав позову і є новим позовом, що недопустимо. Наведений арґумент скаржник обґрунтовує правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.04.2024 року, справа №657/1024/16-ц.

Порушення судом норм процесуального права скаржник вбачає і в прийнятті до розгляду позовної та інших заяв позивачки по суті позову, які були підписані адвокатом Андрюком А.М., повноваження якого на вчинення цих процесуальних дій, на його думку, не підтверджені належними доказами.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

05.02.2025 року Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» через систему «Електронний суд» подало клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи №758/4178/22 (провадження №61-6935сво24).

З Єдиного Державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2024 року прийнято до розгляду справу №758/4178/22 за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Справу призначено до розгляду.

З ухвали Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2024 року вбачається, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2024 року вказана справа була передана на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду з огляду на те, що касаційний суд вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування статті 235 КЗпП України у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2024 року у справі № 161/8196/22 (провадження № 61-6897св23) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 761/14792/22 (провадження № 61-7969св24), та зробити висновок про те, що: «призупинення дії трудового договору не зумовлює припинення трудових відносин. Призупинення трудового договору не є тотожним звільненню працівника, а час невиконання працівником трудових обов`язків не може вважатися часом вимушеного прогулу. До правовідносин, що виникають у зв`язку з призупиненням трудового договору, не можуть бути застосовані норми статті 235 КЗпП в частині, що регулює виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підстави для покладення на роботодавця обов`язку виплатити працівнику середній заробіток під час призупинення дії трудового договору, відсутні».

Відповідно пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно пунктом 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Судове рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, ухвалені у подібних правовідносинах, предметом розгляду яких є застосування положень статті 235 КЗпП України у спірних правовідносинах та положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 року, що визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, а саме: питання призупинення дії трудового договору, відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівнику за час призупинення дії трудового договору, питання застосування положень статті 235 КЗпП України до правовідносин, що виникають у зв`язку з призупиненням трудового договору, в частині, що регулює виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, призупинення дії трудового договору.

Станом на день, призначений для розгляду цієї цивільної справи апеляційним судом, відсутня офіційна інформація про результати розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи №758/4178/22, а тому враховуючи вимоги частини четвертої статті 263 ЦПК України, відповідно до яких при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у справі до закінчення розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи №758/4178/22.

На підставі викладеного та керуючись статтями 252, 253 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Провадження у справі за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» та ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Андрюк Артем Миколайович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 жовтня 2024 року та апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Андрюк Артем Миколайович, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - зупинити до закінчення розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи №758/4178/22.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді Л.В.Базіль

В.О.Бездрабко