ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2621/24 Номер провадження 22-ц/814/142/25Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Пилипчук Л.І., Триголова В.М.,

розглянув в м. Полтаві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2024 року, постановлену суддею Яковенко Н.Л.

по справі за позовом ОСОБА_1 до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Чуванової Алли Михайлівни про визнання порушеним права на повагу до гідності, зобов`язання вилучити інформацію із судових рішень, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Чуванової Алли Михайлівни про визнання порушеним права на повагу до гідності, зобов`язання вилучити інформацію із судових рішень, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.03.2024 визначено підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Київському районному суду м. Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі в порядку цивільного судочинства за позовною заявою дослідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Чуванової Алли Михайлівни про визнання порушеним права на повагу до гідності, зобов`язання вилучити інформацію із судових рішень, стягнення моральної шкоди.

Ухвала мотивована тим, що дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а існує інший механізм усунення помилок і недоліків, які на думку заявника, допущені при здійсненні суддею правосуддя.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до районного суду для продовження розгляду у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки кримінальне провадження № 0000198 закрито та з огляду на те, що в цьому провадженні нікому не було повідомлено про підозру, заявник вважає, що діями відповідача під час розгляду даного кримінального провадження та прийняттям суддею процесуальних рішень, було розповсюджено інформацію, що принижує його честь та гідність, та він має право на відшкодування моральної шкоди згідно з встановленими нормами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Вказує, що районний суд, відмовляючи у відкритті провадження у справі, вдався до довільного тлумачення норм процесуального та матеріального права, що призвело до порушення його права на ефективний засіб правового захисту.

Відзив на апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовом до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Чуванової Алли Михайлівни про визнання порушеним права на повагу до гідності, зобов`язання вилучити інформацію із судових рішень, стягнення моральної шкоди.

Відмовляючи у відкритті провадження, районний суд виходив з того, що розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Відповідно до пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 11 ст. 49 Закону України Про судоустрій і статус суддів за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду, і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї зі справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що з огляду на обставини тієї справи таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України (Plakhteyev and Plakhteyeva v. Ukraine), N 20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).

Висновок про недопустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення ст. ст. 1174, 1176 ЦК України.

Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду, покладається на державу, а не на суд.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне відповідальність, установлену законом.

Закони України не передбачають можливості розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (не вчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (не вчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Приписи заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного чи адміністративного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Позивач звернувся до суду з позовом до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Чуванової А.І., про визнання інформації недостовірною, визнання порушення права на повагу до його гідності, вилучення інформації та відшкодування моральної шкоди.

У позовній заяві позивач посилався на те, що 06 вересня 2023 року та 29 вересня 2023 року відповідачем в ухвалах суду у кримінальному провадженні № 554/8144/23, провадження №1-кс/554/12118/2023, №1-кс/554/11073/2023 були викладені обставини щодо діяльності позивача та його сина з посиланням на інформацію оперативних підрозділів СБУ, що призвело до розповсюдження недостовірної інформації, яка на думку позивача, принижує честь і гідність ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_2 (а.с.1-2).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №454/3208/16-ц викладені висновки, що позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).

Також, колегія суддів звертає увагу, що позивач скористався своїм правом на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду від 29 вересня 2023 року, у якій останній вважає, що відображені відомості, що принижують його честь та гідність.

Вказана ухвала була предметом розгляду Полтавського апеляційного суду 24 жовтня 2023 року та за результатами перегляду залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 46-49).

Більше того, позивач звертався з аналогічних позовом до колегії суддів Полтавського апеляційного суду, в якому предметом розгляду було спростування та вилучення інформації, що відображена в ухвалі суду апеляційної інстанції від 24.10.2023 (справа № 554/2574/24).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2024 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження.

Ухвалою Верховного суду від 19 серпня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Полтавського апеляційного суду Корсун Оксани Миколаївни, судді Полтавського апеляційного суду Костенка Володимира Григоровича, судді Полтавського апеляційного суду Герасименко Вікторії Миколаївни, третя особа Октябрський районний суд м. Полтави, про визнання інформації недостовірною, визнання порушення права на повагу до його гідності, вилучення інформації та відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали суду, порушення судом норм процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвалу суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.Ю. Кузнєцова

Судді: Л.І. Пилипчук

В.М. Триголов