Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

05 лютого 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді: Чулуп О.С.,

за участю секретаря судового засідання - Ребрини Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторне транспортне страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить:

1) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 207793,87 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

В обгрунтування позову позивач вказує, що 24 червня 2024 року у м. Миколаєві на перехресті вул. Клубна та Одеське шосе водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_1 рухалась по вул. Клубна та при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не врахувала дорожню обстановку, не надала перевагу в русі та допустила зіткнення з транспортним засобом «Haval Jolion», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі по вул. Одеське шосе під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Haval Jolion», д.н.з. НОМЕР_2 вартість матеріального збитку складає 352593,87 грн. Страхова компанія відповідача виплатила позивачу кошти в сумі 151800 грн., а тому кошти які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складають 207793,87 грн. (352593+7000 (кошти витрачені на проведення оцінки) 151800 грн. = 207793,87 грн). Крім того позивач вказує, що їй було завдано моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу та отримання тілесних ушкоджень.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на транспортний засіб «Haval Jolion», д.н.з. НОМЕР_2 .

Судом досліджено постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 вереснґ 2024 року згідно якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. З вказаної постанови вбачається, що 24 червня 2024 року о 12 годині 25 хвилин у місті Миколаєві, на перехресті вулиць Клубна та Одеське шосе, водій ОСОБА_2 (Волохова), керуючи транспортним засобом «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалась по вулиці Клубна та при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не врахувала дорожню обстановку, не надала перевагу в русі та допустила зіткнення з транспортним засобом «Haval Socion», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі по вулиці Одеське шосе під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, тим самим ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) порушила п.2.3б, 10.1, 16.11, Правил дорожнього руху України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Судом досліджено звіт № 122-24 від 03.07.2024 року згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля Haval Jolion д.н.з. НОМЕР_2 на дату ДТП 26.06.2024 року становить 352593,87 грн.

Судом досліджено виписку з особового рахунку ОСОБА_1 згідно якої вбачається, що на рахунок останньої було перераховано страхове відшкодування в розмірі 151800 грн.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідност. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідност. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом встановлено, що АТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 151800 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 є винною в дорожньо-транспортній пригоді особою, а страхової виплати в розмірі 151800 грн., від АТ «СГ «ТАС» недостатньо для повного відшкодування матеріальних збитків, то у позивача є право отримати з відповідача кошти в розмірі 200793,87 грн. (різниця між розміром збитків відповідно до оцінки збитків та страховим відшкодуванням).

За такого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 200793,87 грн., як з винної особи у вчиненні ДТП.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 30000 грн., то суд зазначає наступне.

Частинами 1-3статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно пунктів 5, 9 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в обгрунтування позову позивач вказує, що моральна шкода завдана позивачу полягає у тому, що останній зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодження автомобіля. Так, позивач змушений був змінити хід свого звичного життя, тому що йому необхідні додаткові зусилля та кошти для організації поїздок на роботу, поїздок за межі населеного пункту.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Позивачем ж зокрема не надано доказів, що йому було завдано моральної шкоди, в чому саме вона полягала.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необгрунтованими та в задоволенні їх також слід відмовити.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати за оплату послуг з оцінки збитків в розмірі 7000 грн. на підтвердження чого надала квитанцію від 27.06.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

За такого згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені за оплату послуг з оцінки збитків в розмірі 7000 грн. та судовий збір в розмірі 2077,94 грн. (пропорційно до розміру задоволених вимог). Всього 9077,94 грн.

Керуючись ст.ст.141,259,263,264,265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 200793,87 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 9077,94 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя