Справа № 149/3029/24
Провадження №6/149/1/25
"12" лютого 2025 р. м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Робак М. В. ,
при секретарі Поліщук Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення від 17 грудня 2024 року в справі за позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договром,
17.01.2025 до суду звернулась ОСОБА_1 з заявою про розстрочення виконання судового рішення від 17 грудня 2024 року в справі за позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свою заяву обґрунтовує тим, що виконання рішення суду одразу і в повному обсязі поставить її у дуже скрутне матеріальне становище, оскільки вона є одинокою матір"ю та самостійно виховує малолітню дитину.
Просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим розстрочити виконання рішення суду на один рік зі сплатою коштів до 25 числа кожного місяця рівними частинами по 5202 грн, починаючи з дня набрання ухвалою законної сили.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 та представник ТОВ "Укр Кредит Фінанс"не з`явилися, про дату, час, місце розгляду заяви про розстрочення виконання рішення повідомлялись належним чином. Заявниця подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить розстрочити виконання рішення суду. Причини неявки належним чином повідомленого кредитора суду не відомі, клопотань та заяв не надходило.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, докази, надані на обґрунтування заяви, суд встановив наступні обставини.
Рішення Хміськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили .
Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відповідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.
Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.
Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.
Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно з ч. 1ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так, заявниця стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості та судовий збір в повному обсязі на даний час немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище.
Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що підстав для задоволення заяви не має, оскільки заявниця посилається на обставини, які не підтверджені доказами. Самостійне виховання малолітньої дитини не свідчить про відсутність у заявниці доходів за рахунок яких можливо виконати рішення . Доказів про відсутність у заявниці майна за рахунок якого можливо виконати рішення суду, останньою також не надано.
Інших обставин, які перешкоджають ОСОБА_1 виконати рішення суду, останньою не повідомлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд,
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення від 17 грудня 2024 року в справі за позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду Вінницької області.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Марина РОБАК