Справа № 691/336/24
Провадження № 2-о/691/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судового засідання ШаповалТ.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Городищенської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Цвіткове Городищенського району Черкаської області помер ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,23 га, кадастровий номер :02:001:0202, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с. Калинівка Городищенського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №147176, виданого на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації від 20.08.2004 року № 422.

Починаючи з 2000 року і до дня смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), вони були зареєстровані та безперервно проживали однією сім`єю в будинку АДРЕСА_1 , хоча фактично і не перебували у родинних відносинах.

Протягом цього часу, вони проживали в одному господарстві, як одна родина, вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань.

Після смерті ОСОБА_2 , вона за власні кошти здійснила його поховання і на даний час здійснює догляд за його місцем поховання.

За життя ОСОБА_2 ні заповіту ні спадкового договору не складав.

Оскільки інших спадкоємців у ОСОБА_2 не було і для того, щоб оформити право власності на спадкове майно, яке залишилося після його смерті вона звернулась до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на земельну ділянку, розташовану в с. Калинівка Городищенського району Черкаської області. Проте, нотаріус оглянувши подані документи, відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що у неї, як спадкоємця відсутній документ (рішення суду), який би підтверджував проживання з померлим однією сім`єю не менше п`яти років. Для встановлення даного факту нотаріус запропонувала їй звернутися до суду.

Для того, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, вона змушена звернутись до суду. Факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 підтверджується довідкою Цвітківського старостинського округу Городищенської міської ради №99 від 23.02.2024 року. А також можуть підтвердити свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Враховуючи викладене, просила суд встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги заяви та просили їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без участі (документ сформований в системі «Електронний суд» ЕС № 770/25-Вх від 12.02.2025 року), за підписом міського голови Мирошника В.П., у якій він просить справу розглядати без участі Городищенської міської ради. При розгляді справи по суті, міська рада покладається на розсуд суду.

Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, згідно актового запису про смерть № 27 від 20.12.2007 року, складеного виконавчим комітетом Цвітківської селищної ради Городищенськьго району Черкаської області ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,23 га, кадастровий номер :02:001:0202, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с. Калинівка Городищенського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №147176, виданого на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації від 20.08.2004 року №422.

Згідно довідок № 99 від 23.02.2024 року та № 158 від 24.05.2024 року, виданих Цвітківським старостинським округом Городищенської міської ради, ОСОБА_2 , з 2000 року і до дня смерті, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , згідно запису № 131 у по господарській книзі Цвітківської сільської ради № 4. Спільно з померлим проживали: гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші спадкоємці не проживали. Малолітні та неповнолітні особи не зареєстровані та не проживають за даною адресою.

Наведена вище інформація підтверджується і довідкою № 01-02-31/2564 від 24.05.2024 року виданою Городищенською міською радою, лише з тією різницею, що згідно цієї довідки померлий ОСОБА_2 проживав з заявником без реєстрації.

Як убачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.04.2024 року, виданої державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори Бідною М.О., за даними Спадкового реєстру після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрито спадкову справу № 96/2024.Проте ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній документ (рішення суду), який би підтверджував проживання з померлим однією сім`єю не менше п`яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судом необхідно враховувати правила частини 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у п. 6 рішення від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як убачається з матеріалів справи, встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявниці для оформлення спадщини, яка відкрилася після померлого ОСОБА_2 .

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи .

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Свідок ОСОБА_5 пояснив , що з 90-х років їх сім`я знає ОСОБА_2 , який спочатку жив у м. Черкаси, а потім проживав у старому будинку матері, який згодом згорів. Приблизно з 1999 року почав залишатися у них, допомагав по господарству, жив у літній кухні, їв разом з ними. Дружини та дітей у ОСОБА_2 не було, тітка померла раніше, а матір померла приблизно 1997-1998 року, про інших родичів він їм не розповідав. Ставилися до нього, як до члена сім`ї.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що родину ОСОБА_6 знає з 1990 року. ОСОБА_2 він знав також, оскільки той постійно допомагав ОСОБА_5 по господарству та жив разом з ними. ОСОБА_2 , розповідав йому, що проживав у м. Черкасах в гуртожитку, а згодом почав допомагати ОСОБА_6 по господарству, а пізніше почав з ними проживати. З ОСОБА_2 він зустрічався на сімейних святах у Хамазів.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що сім`ю ОСОБА_6 знає давно та перебуває у хороших відносинах. Точно не пам`ятає, але здається почав проживати у них ОСОБА_2 з кінця 90-х років. Спочатку допомагав по господарству, а після того, як вигорів його будинок вони приютили його в себе. Вели спільне господарство. Ховала його сім`я ОСОБА_6 з власного будинковолодіння, оскільки рідних у нього не було.

Дослідивши у судовому засіданні надані докази, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не надано достовірних та допустимих доказів того, що вона проживала однією сім`єю не менш, як п`ять років з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд критично оцінює показання свідків, оскільки свідок ОСОБА_5 є чоловіком заявниці, а тому він є заінтересованим у вирішенні заяви на користь дружини, а свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є односельцями заявниці та перебувають з нею у дружніх відносинах. З наданих ними пояснень в судовому засіданні слідує, що ОСОБА_2 допомагав сім`ї ОСОБА_6 по господарству, проживав у літній кухні, оскільки власний будинок згорів, проте їх пояснення не можуть свідчити про спільне проживання заявниці саме однією сім`єю з ОСОБА_2 .

А також, суд розцінює отриману інформацію з посилань самої заявниці та наданих пояснень свідків у судовому засіданні щодо надання допомоги ОСОБА_2 по господарству сім`ї ОСОБА_6 , як фактичну найману працю.

Суд, також, не вважає належним доказом в даній справі інформацію, наведену в записі № 131 у погосподарській книзі Цвітківської сільської ради № 4 за 2001 2005 роки, згідно якої померлий був внесений до членів домогосподарства заявниці, оскільки даний факт не є на думку суду безсумнівним доказом проживання заявниці з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України. Крім цього, з даного запису неможливо встановити що ОСОБА_2 був внесений до членів домогосподарства заявниці саме в 2000 році. До того ж, згідно пояснень сторони заявника, запис про померлого був внесений до погосподарської книги в 2000 році, а повторний запис до членів домогосподарства сина ОСОБА_7 , в зв`язку з його тимчасовим навчанням в іншому населеному пункті мав би бути внесений не раніше 2007 року, проте вони, враховуючи тривалий проміжок часу між роками їх внесення 2000 рік та 2007 рік, виконані рукописним способом однією і тією ж особою, що є очевидним та дає суду підстави припустити, що дані записи в погосподарську книгу можливо були внесені вже після смерті ОСОБА_2 невстановленою заінтересованою особою у вирішенні даної заяви.

Вказане, в свою чергу, взагалі, ставить під сумнів інформацію, наведену в довідках, наданих Городищенською міською радою та Цвітківським старостинським округом.

Отже, заявницею не надано суду жодного доказу на підтвердження спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонту, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, тому у розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та роз`яснень Конституційного Суду України, наведених у п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» ці відносини не вважаються сімейними, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 293, 294,315,319 ЦПК України, ст.ст. 3, 74 Сімейного Кодексу України,ст.ст.1216, 1220, 1264 ЦК України,суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Городищенської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 13.02.2025 року.

Суддя В. О. Черненко