КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/2731/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Приходька К. П., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі відповідача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Галатенка Є. Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду міста Києва

у складі судді Буши Н. Д.

від 06 серпня 2024 року

у цивільній справі № 754/14623/23 Деснянського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 31.03.2011 року Деснянським районним судом міста Києва винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання їх доньки з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 19.10.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Києва було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання вказаного судового рішення. Однак, боржник рішення суду у добровільному порядку не виконує, внаслідок чого станом на вересень 2023 року заборгованість по сплаті аліментів складає 294 532 грн 20 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів, зробленим державним виконавцем Басілашвілі О. Б. Донька зареєстрована та проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач працевлаштований та отримує дохід, отже зобов`язаний сплачувати аліменти.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 268 745, 21 грн за період з березня 2020 року по серпень 2023 року.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 148 931,69 грн.

Судовий збір залишено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, понесені відповідачем у суді апеляційної інстанції.

Апелянт вказував, що судове рішення було прийнято із порушенням прав відповідача, передбачених ч. 1 ст. 43 ЦПК України, оскільки судове засідання, на яке був запрошений відповідач, 06.08.2024 о 12.00 год. судом не було проведено. Більш того, судом прийнято остаточне рішення у справі до проведення судового засідання, чим грубо порушено право апелянта, як сторони у справі, подати докази у порядку, передбаченому ч. ч. 1, 10 ст. 83 ЦПК України. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що кошти, арештовані державним виконавцем на рахунку відповідача в інтересах позивача, не були своєчасно сплачені відповідачу для погашення заборгованості зі сплати аліментів не з вини відповідача, а у зв`язку із несвоєчасним їх стягненням державним виконавцем.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Галатенко Є. Є., в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність доводів, викладених в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.

Вказував, що в судовому засіданні 05 червня 2024 року із учасниками процесу була узгоджена наступна дата та час розгляду справи - 06 серпня 2024 року об 11 год. 00 хв., про що було також відомо особисто позивачу, під розписку.

Також вказував, що позовна заява подана до районного суду надійшла 13 жовтня 2023 року, відзив на позовну заяву надійшов до суду першої інстанції 26 грудня 2023 року, і наявні у відповідача докази, повинні були бути надані разом з відзивом на позовну заяву, чого останнім зроблено не було, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не забезпечив відповідачеві можливість надати докази і відповідно не здійснював всебічного розгляду справи, оскільки спір вирішив без урахування зібраних ним доказів, є необґрунтованими. Також стороною відповідача не доведено належними та достовірними доказами, що розрахунки суми заборгованості зі сплати аліментів здійснені державним виконавцем невірно, як і не надав доказів оскарження вказаних розрахунків і відповідних судових рішень, що набрали законної сили, з яких би вбачалось, що розрахунки містять помилки.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав із викладених у ній підстав та доводів, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача - адвокат Галатенко Є. Є. проти апеляційної скарги заперечив, вважаючи її необґрунтованою, рішення суду просив залишити без змін, вважаючи його законним.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення відповідача та представника позивача - адвоката Галатенка Є. Є., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, та відзиву на неї, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що у сторін по справі є спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має статус дитини з інвалідністю, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією посвідчення серії НОМЕР_1 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Також вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трьох років (а.с. 17).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 01.12.2018, Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 30 вересня 2017 року зареєстровано шлюб ОСОБА_3 з ОСОБА_6 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Шлюб було розірвано 18.10.2018 року.

Постановою старшого державного виконавця Шевченіквського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. від 19.10.2018 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 (а.с.18-19).

Постановою державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазюком Д. М. від 03 лютого 2022 року оголошено в розшук майно боржника БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_2 боржнику в рамках виконавчого провадження НОМЕР_4 (а. с. 31-36).

Постановою державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Басілашвілі О. Б. від 21 червня 2023 року накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крі коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 (а. с. 25-26).

Постановою державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Басілашвілі О. Б. від 21 червня 2023 року накладено штраф на ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 в сумі 147 266 грн 01 коп. у відповідності до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тобто за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки (а.с. 25-26).

Постановою державного виконавця Басілашвілі О. Б. Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 15 вересня 2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами боржнику в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 (а.с. 29-30).

Постановою державного виконавця Басілашвілі О. Б. Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 18.09.2023 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи відповідача.

Таким чином, щомісяця з відповідача стягуються кошти на сплату аліментів та погашення заборгованості, що підтверджується звітом про здійснення відрахувань та виплат Фонду державного майна України від 12.12.2023 №190 щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Басілашвілі О. Б. Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) НОМЕР_4/8 від 11.09.2023 за виконавчим листом № 2-1471/11 від 30 липня 2018 року становить 294 532 грн 20 коп .(а.с. 20-23).

Будь-яких скарг на дії державного виконавця щодо нарахування та стягнення аліментів за вказаний період відповідачем суду подано не було.

Відповідно до поданої позивачем довідки-розрахунку НОМЕР_4/8 від 03.06.2024, виданої державним виконавцем Басілашвілі О. Б. Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), у якій зазначено: «..Згідно постанови про передачу виконавчого провадження НОМЕР_4 від 17.03.2020, станом на 13.01.2020 за боржником відсутня заборгованість по сплаті аліментів…», однак в цій же довідці державний виконавець зазначає - станом на 03.06.2024 року існує заборгованість у розмірі 209 373, 54 грн.

Даних щодо оскарження відповідачем розрахунку від 03.06.2024 року у зв`язку із протилежно викладеною в ній інформацією суду не надано.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 перебуває у тяжкому матеріальному становищі, оскільки постановою державного виконавця від 21.06.2023 було арештовані всі його рахунки, в тому числі і рахунок, на який зараховується заробітна плата відповідача. Не зважаючи на визначення постановою державного виконавця поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій від 30.08.2023, відповідач не може повноцінно користуватися своєю заробітною платою. Інших доходів відповідач не має.

Також судом взято до уваги, що до уваги скріншоти, переписки його з позивачем за період з червня 2022 по березень 2023 року, надані відповідачем, відповідно до яких відповідач здійснював грошові перекази, в тому числі на першу вимогу позивача щодо покупки для дитини необхідних ліків на платіжну карту позивача в загальному розмірі 32 500,00 грн., а також враховано, що відповідно до довідки АБ «Укргазбанк» від 03.06.2024 року на поточному рахунку відповідача, який відкритий в АБ «Укргазбанк» залишок коштів становить 148 931,69 грн., які знаходяться під арештом (а. с.78). При цьому постановою державного виконавця Потильчака О. О. Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 серпня 2023 визначено для боржника - фізичної особи ( ОСОБА_1 ) поточний рахунок НОМЕР_3 , відкритий у АБ «Укргазбанк» для здійснення видаткових операцій з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори, без урахування арешту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 березня 2011 року має сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Доказів на підтвердження факту того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з вини відповідача а також, що ним вжито усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів матеріали справи не містять.

Отже, оскільки відповідачем не спростовано презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правової підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Суд першої інстанції, врахувавши надані позивачем доказів перерахування грошових коштів відповідачці, а також доводи щодо матеріального стану, встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, вірно застосував положення частини першої статті 196 СК України та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 148 931,69 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судове засідання, на яке був запрошений відповідач, 06.08.2024 о 12.00 год. судом не було проведено, так як було розпочато об 11 годині, а не о 12 годині, як зазначалося в інформації, отриманій відповідачем в «Дії», колегією суддів відхиляються, адже спростовуються протоколом судового засідання від 05 червня 2024 року та власноручно вчиненим підписом відповідача ОСОБА_1 у розписці про дату й час наступного судового засідання саме об 11 годині 06.08.2024 (а.с.69-69зв., 84).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 лютого 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

К. П. Приходько

Д. Р. Гаращенко