КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4084/2025
У Х В А Л А

13 лютого 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ судді-доповідача Поліщук Н.В., суддів Верланова С.М., Соколової В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Пінкевич Н.С.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Боярської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Цеброва Людмила Миколаївна, про виділ частки у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

У липні 2024 року до суду звернулась ОСОБА_2 із позовом про виділ частки у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування. Одночасно із поданням позовної заяви подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 59,1 кв.м, житловою площею 19.1 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7965243.

В іншій частині - відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції.

Колегія суддів завертає увагу, що висловлюючи незгоду із ухваленим судовим рішенням, скаржник використовує зневажливі та глумливі висловлювання. Також використовує образливі та принизливі слова на адресу позивачки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2024 року визначено склад колегії суддів апеляційного суду для розгляду справи: Немировську О.В. (суддя-доповідач), Желепу О.В., Мазурик О.Ф.

28 листопада 2024 року матеріали справи надійшли до апеляційного суду на запит.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року, постановленою складі судді Немировської О.В., апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме запропоновано звернутися до суду із обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

09 грудня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшла заява (вх.№152260) про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження. Вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали не був присутній, копію ухвали отримав 10 жовтня 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року, постановленою у складі судді Немировської О.В., скаржнику продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Встановлено п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Із змісту ухвали убачається, що дата вручення копії ухвали, на яку посилається ОСОБА_3 , матеріалами справи не підтверджується, а скаржником доказів на підтвердження такої дати не надано.

23 грудня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшла заява (вх.№158322) про витребування документів із Обласного нотаріального архіву м. Тернополя.

До заяви долучено іншу заяву, у якій скаржник використовує зневажливі, некоректні, принизливі, глумливі та образливі висловлювання на адресу судді суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року, постановленою у складі судді Немировської О.В., апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме запропоновано подати до суду апеляційну скаргу, яка за формою та змістом відповідатиме вимогам статті 356 ЦПК України, вказавши всіх учасників справи; зазначивши інформацію про наявність або відсутність у скаржника зареєстрованого електронного кабінету та щодо РНОКПП скаржника; навівши обґрунтування, в чому полягає незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали; виклавши прохальну частину апеляційної скарги щодо бажаних наслідків її розгляду, а також надати копії апеляційної скарг в новій редакції у кількості відповідно до кількості інших учасників справи.

Крім того, апеляційну скаргу залишено без руху з підстави несплати судового збору.

10 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшла заява (вх.№2760) про усунення недоліків апеляційної скарги.

Заява містить висловлювання зневажливого, некоректного, принизливого характеру щодо судді суду першої інстанції. У заяві скаржник використовує грубі, некоректні висловлювання щодо ухвали Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

15 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшла заява (вх.№4947), яка містить уточнення інформації щодо інших учасників справи: ОСОБА_2 ,., Боярської міської ради, приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Цеброва Л.М. В заяві наведено обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали на власний розсуд скаржника.

Крім того, у поданій заяві повторно використовуються зневажливі висловлювання на адресу судді першої інстанції.

В частині недоліків апеляційної скарги скаржник вказує, що судовий збір у розмірі 605,60 грн, визначений ухвалою апеляційного суду від 30 грудня 2024 року, на думку скаржника, є «хабарем державі за злочин її представника у Києво-Святошинському суді» та сплачувати його не має наміру.

Уважає, що сплата судового збору є «поповненням бюджету у 3млрд 500 тис грн на утримання правлячої еліти», не планує його сплачувати, не має можливості його сплатити.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із обставинами, що унеможливлюють участь судді-доповідача Немировської О.В. у справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 січня 2025 року визначено склад колегії суддів для розгляду апеляційної скарги: Поліщук Н.В. (суддя-доповідач), Мережко М.В., Соколова В.В.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 06 лютого 2025 року суддю Мережко М.В. замінено на суддю Верланова С.М. у зв`язку із припиненням повноважень суддів Мережко М.В.

Відповідно до частини 3 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Вирішуючи питання за апеляційною скаргою, колегія суддів вказує, що за змістом частини 3 статті 185 ЦПК України якщо недоліки не усунуто у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Вказані в ухвалі апеляційного суду від 30 грудня 2024 року недоліки в частині сплати судового збору та надання суду копії апеляційної скарги та доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи у встановлений судом строк з урахуванням часу, необхідного для здійснення поштових пересилань, не усунуті, відтак апеляційну скаргу слід уважати неподаною та повернути.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд уважає за необхідне зазначити про таке.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. За неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 статті 2 ЦПК України).

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2, 11 частини 3 статті 2 ЦПК України).

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини 2 статті 43 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. За змістом частини 2 цієї статті встановлено перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Частиною 4 статті 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків. При цьому під добросовісністю слід розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Апеляційний суд констатує, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отже, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо.

Аналогічна позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20, в яких зроблено висновок, що у процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Учасник справи може мати сумніви у тому, чи відповідають дії суду чинному законодавству, а також у неупередженості або об`єктивності суддів та може скористатися інститутом відводу суддів за наявності визначених законом підстав. Проте у скаргах і заявах, як по суті, так і з процесуальних питань, повинен бути стриманим і коректним у словах, утримуватися від надання особистісних характеристик і оцінок, а тим більше надуманих звинувачень суддів у вчиненні злочинів.

Колегія суддів констатує, що висловлювання ОСОБА_4 , використані ним в апеляційній скарзі та поданих ним заявах, перебувають поза нормальним стилем спілкування, в першу чергу, у діловому мовленні, що використовується в офіційному спілкуванні (між установами, окремою особою і установою, між посадовими особами, тощо).

Ураховуючи наведені висновки апеляційного суду щодо неусунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, відповідно до частини 3 статті 183 та частини 2 статті 357 ЦПК України, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року неподаною та такою, що підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року уважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова