ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/101/25 Справа № 205/7628/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
11 лютого 2025 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
головуючого судді: Новікової Г.В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
за участі секретаря Кругман А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Акціонерного товариства «ОТП Банк» адвоката Воронцової Юлії Борисівни про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання неналежним виконанням обов`язків щодо охорони майна та стягнення збитків, -
Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2024 року частково задоволено заяву АТ «ОТП Банк» про розподіл судових витрат, стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн. В частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 169 200 грн. відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2024 року змінено та викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року змінено в частині розміру стягнутих витрат на правову допомогу з «60 000 грн.» на «10 000 грн.».

20 січня 2025 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника АТ «ОТП Банк» адвоката Воронцової Ю.Б. про стягнення понесених в апеляційній інстанції судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 186 750 грн., яка була подана через систему «Електронний суд» 17.01.2025 року.

Від ОСОБА_1 надійшли заперечення на заяву представника АТ «ОТП Банк» про розподіл судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, в якому позивачки звертала увагу на їх не співмірність та захищеність, а також просила відмовити у зв`язку із недоведеністю належними та допустимими доказами або враховуючи її майновий стан зменшити не більш ніж як 2 000 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до п.3 ч. 1, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що представником відповідача у поданому через систему «Електронний суд» 24.10.2024 року відзиві на апеляційну скаргу, заявлено клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції в орієнтовному розмірі 186 750 грн. При цьому зазначено, що докази на підтвердження розміру понесених відповідачем судових витрат будуть надані у порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України

Отже, вимога щодо розподілу судових витрат, до яких належать зокрема і витрати на правову допомогу була заявлена до винесення рішення по суті, а заява про ухвалення додаткового судового рішення, яка розглядається, разом з відповідними доказами подана в п`ятиденний строк після прийняття постанови.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2024 року між АО «ЕВЕРЛІҐАЛ» та АТ «ОТП Банк» укладено Договір про надання правничої допомоги №24/08-22-Б від 22.08.2024, відповідно до умов якого об`єднання надає банку правничу допомогу у Дніпровському апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі №205/7628/23. Зі змісту п. 3.1 Договору № 24/08-22-Б від 22.08.2024 його сторони досягли згоди, що вартість вказаних у його пункті 1 послуг становить грошову суму в національній валюті України (гривні), еквівалентну 3750 доларів США, у тому числі ПДВ суму, еквівалентну 750 доларів США, що разом становить 4500 доларів США. При цьому, вказана сума сплачується в національній валюті України (гривні), що визначається із застосуванням комерційного курсу продажу готівкового долара США за гривню в касах АТ «ОТП Банк» на дату виставлення відповідного рахунку Об`єднанням (п. 3.2 Договору), і станом на дату виставлення рахунку № 202 від 05.09.2024 складала 186 750 грн. Відповідно до платіжного доручення № від 09 вересня 2024 року АТ «ОТП Банк» перерахувало АО «ЕВЕРЛІҐАЛ» оплату по рахунку № НОМЕР_1 оплату за юридичні послуги за договором №24/08-22-Б у розмірі 186 750 грн.

Відповідно до акту №2 від 14.01.2025 року приймання-передачі наданих юридичних послуг / правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № № 24/08-22-Б від 22.08.2024 АО «ЕВЕРЛІҐАЛ» надало АТ «ОТП Банк» наступні послуги: аналіз апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2024 р. у справі № 205/7628/23; аналіз клопотання ОСОБА_1 від 19.08.2024 р. про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення від 11.07.2024 року; аналіз апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2024 року у судовій справі № 205/7628/23; підготовка стратегії захисту прав Банку у Дніпровському апеляційному суді у судовій справі № 205/7628/23; підготовка та подача до Дніпровського апеляційного суду заперечень від 05.09.2024 року на клопотання ОСОБА_1 від 19.08.2024 про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення 11.07.2024 р.; аналіз відповіді ОСОБА_1 ВІД 06.09.2024 року на заперечення клієнта від 05.09.2024 року; підготовка та подача до Дніпровського апеляційного суду доповнень від 10.09.2024 р. та від 18.09.2024 р. на клопотання ОСОБА_1 від 19.08.2024 року про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги; підготовка та подача до суду відзиву Банку на апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення від 11.07.2024 р. та на додаткове рішення від 12.08.2024 р. у судовій справі № 205/7628/23; підготовка та подача до суду заяви від 24.10.2024 р. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції; представництво інтересів клієнта в Дніпровському апеляційному суді під час розгляду справи у судових засіданнях; інформування представника клієнта щодо актуального стану руху справи № 205/7628/23; вчинення інших необхідних дій, необхідних для надання банку юридичних послуг у межах визначених договором.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Так, відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.

Тому виходячи із положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу, участі представника відповідача у судових засіданнях та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені представником відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 186 750 грн. є завищеними.

Зокрема суд звертає увагу, що справа стосується визнання неналежним виконанням обов`язків щодо охорони майна та стягнення збитків.Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що правова позиція сторін, зокрема відповідача, була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи, адвокатське об`єднання представляло інтереси відповідача у справі ще з часу розгляду справи судом першої інстанції, тобто представники були обізнані у справі з усіма деталями, а подання тому складання та подання відзиву та заяв у справі становлять собою дії, які не потребують об`єктивної та нагальної необхідності для адвокатів вивчати додаткові джерела права та інші обставини, тому, підготовка та ведення даної справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на кваліфікаційний рівень представників .

З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача понесених витрат пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 5 000 грн. за витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції .

Керуючись ст. 270, 141 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Акціонерного товариства «ОТП Банк» адвоката Воронцової Ю.Б. про розподіл судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» витрати на правову допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанцій у розмірі 5 000 грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: