Справа № 752/3318/25
Провадження № 2/752/4210/25
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Голосіївської окружної прокуратури, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із цивільним позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Голосіївської окружної прокуратури у порядку ч. 1 ст. 128 КК України, у якому просить відшкодувати відповідачами завдану йому матеріальну та моральну шкоду.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що даний позов не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом в порядку статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, в конкретній кримінальному провадженні №0001929.

Цивільний позов ОСОБА_1 зареєстрований як цивільна справа, однак за своїм змістом є цивільним позовом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому (ст. 61 КПК України).

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1 ст. 128 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З тексту позову вбачається, що ОСОБА_1 скористався своїм правом, визначеним статтею 128 КПК України та пред`явив цивільний позов у кримінальному провадженні, який відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України розглядається судом за правилами, встановленими КПК України.

При цьому, ч. 7 ст. 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 03 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зобов`язує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в межах кримінального провадження. У разі не пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні, а також якщо цивільний позов буде залишено без розгляду, позивач має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 186, 260, 353-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У відкритті провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину - відмовити.

Роз`яснити позивачу право звернення з цивільним позовом у порядку ст.128 КПК України до органу досудового розслідування на стадії досудового розслідування кримінального провадження, або до суду, що здійснює кримінальне провадження, у разі здійснення судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.В. Слободянюк