Справа № 468/1917/22-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

31.01.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря судового засідання - Онофрійчук М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», треті особи: приватний нотаріус Остапенко Володимир Володимирович, ОСОБА_2 , про припинення обтяження та вилучення запису про заборону відчуження об`єкту нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, припинення обтяження та вилучення запису про іпотеку стосовно об`єкту нерухомого майна з Державного реєстру іпотек,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Коченаш Ю.К., звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», треті особи: приватний нотаріус Остапенко Володимир Володимирович, ОСОБА_2 , який просив:

- припинити обтяження та вилучити запис про заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме нежилого об`єкту будівель та споруд, розташованого по АДРЕСА_1 , з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5480377, зареєстрований 14.08.2007 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В.;

- припинити обтяження та вилучити запис про іпотеку стосовно об`єкту нерухомого майна, а саме нежилого об`єкту будівель та споруд, розташованого по АДРЕСА_1 , з Державного реєстру іпотек, реєстраційний запис про іпотеку 34827018, дата реєстрації 22.08.2007 року, згідно Державного реєстру іпотек, реєстраційний номер іпотеки 5529065, дата 22.08.2007 року, реєстратор Баштанський районний нотаріальний округ.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 14.08.2007 року між ОСОБА_2 (третя особа) та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», був укладений кредитний договір. У порядку забезпечення виконання зобов`язання за зазначеним договором кредиту від 14.08.2007 року між банком та позивачем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір та 10.07.2009 року - додакткову угоду про внесення змін до іпотечного договору, строком виконання зобов`язання до 13.08.2022 року, за умовами яких позивач передав в іпотеку банку належний йому на праві власності нежитловий об`єкт будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1455,2 кв.м., строк дії іпотечного договору закінчився 13.08.2022 року. На підставі даного договору, приватним нотаріусом Баштанського нотаріального округу Остапенко В.В. було внесено відомості в Державний реєстр іпотек 22.08.2007 року, реєстраційний номер іпотеки: 5529065 та внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 5480377, зареєстровано 14.08.2007 року, підстава обтяження: іпотечний договір, 1726, 14.08.2007.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2016 року, зміненого постановою Верховного Суду від 29.08.2018 року доповнивши мотивувальну частину посиланням на положення підпункту 4.5 кредитного договору від 14 серпня 2007 року № 643/460-К460 як на підставу для відмови у позові, було відмовлено в задоволенні позову відповідача про звернення стягнення на вищевказаний спірний предмет іпотеки в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Позивач вважає, що строк дії іпотечного договору закінчився 13.08.2022 року внаслідок припинення основного кредитного зобов`язання, оскільки додатковою угодою №2 про внесення змін до кредитного договору №643/460-К460 від 14.08.2007 року від 10.07.2009 року було обумовлено, що строк виконання основного зобов`язання становить саме до 13.08.2022 року, який сплив на час звернення до суду з даним позовом. Також вказав, що додатковою угодою про внесення змін до іпотечного договору також було обумовлено строк виконання зобов`язання до 13.08.2022 року. Окрім цього, позивач послався на положення ч.4 ст. 559 ЦК України з приводу того, що порука припиняється після закінчення строку поруки. Також позивач вказав на припинення основного зобов`язання, з огляду на відмову в задоволенні позову відповідача про звернення стягненя на предмет іпотеки, через сплив строку позовної давності. Відтак, на думку позивача припинення кредитного зобов`язання позичальника перед відповідачем зумовлює припинення іпотеки, з огляду на її похідний характер. Відтак вважає, що на теперішній час іпотека, з урахуванням вищевказаних обставин, є припиненою, обтяження об`єкта нерухомого майна іпотекою і забороною на відчуження порушують його (позивача) законні права та інтереси, а тому майно підлягає звільненню із під обтяження. Зняти обтяження в добровільному порядку відповідач відмовляється.

Ухвалою судді від 28.12.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14.02.2023 року до суду надійшов відзив на позов, яким представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що доводи позивача про припинення договору іпотеки на підставі ч.4 ст. 559 ЦК Укаїни є безпідставними, оскільки положення поруки, передбачені статтею 559 ЦК України, не регулюють відносни щодо іпотеки, сплив строку позовної давності не є підставою для припинення зобов`язання. Також вважає безпідставними посилання позивача на припинення іпотеки з огляду на сплив строку виконання основного забов`язання, який був визначений до 13.08.2022 року, оскільки «термін дії договору» та «припинення основного зобов`язання» не є тотожними поняттями відповідно до вимог ЦК України.

Ухвалою від 02.04.2024 року змінено найменування відповідача з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК»

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечують посилаючись на його необґрунтованість.

Треті особи: приватний нотаріус Остапенко Володимир Володимирович та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Згідно свідоцтва, посвідченого 03.11.2004 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Олефір М.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №1538, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежилий об`єкт авто гаражу, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.11).

З наявних в матеріалах цивільної №468/411/16-ц (номер провадження 2/468/278/16) копій договору кредиту №643/460-К460 від 14.08.2007 року та додаткової угоди №2 про внесення змін до кредитного договору №643/460-К460 від 14.08.2007 року від 10.07.2009 року вбачається, що 14.08.2007 АКБ СР «Укрсоцбанк» та позичальник ОСОБА_2 , уклали кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 33800 доларів США на строк до 13.08.2017 включно, із щомісячним погашенням кредиту не менше 282 долари США, зі сплатою 13,5 % річних. 10.07.2009 року АКБ СР «Укрсоцбанк» та позичальник ОСОБА_2 уклали додаткову угоду, якою внесли зміни в кредитний договір, згідно якої банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 34925,42 доларів США, зі сплатою 15 % річних, на строк до 13.08.2022 включно. Водночас, 14.08.2007 року між банком та позивачем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір та 10 липня 2009 року - додакткову угоду про внесення змін до іпотечного договору, строком виконання зобов`язання до 13.08.2022 року, за умовами яких позивач передав в іпотеку банку належний йому на праві власності нежитловий об`єкт будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1455,2 кв.м.

Згідно наданої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 317058517 від 07.12.2022 року, на підставі вищевказаного іпотечного договору приватним нотаріусом Баштанського нотаріального округу Остапенко В.В. було внесено відомості в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 5480377, зареєстровано 14.08.2007 року, підстава обтяження: іпотечний договір, 1726, 14.08.2007. Строк виконання основного зобов`язання - 13.08.2017 року. Також відповідні відомості були внесенні в Державний реєстр іпотек 22.08.2007 року, реєстраційний номер іпотеки: 5529065 (а.с.9-10).

В квітні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2016 року, зміненого постановою Верховного Суду від 29.08.2018 року доповнивши мотивувальну частину посиланням на положення підпункту 4.5 кредитного договору від 14 серпня 2007 року № 643/460-К460 як на підставу для відмови у позові, було відмовлено в задоволенні позову відповідача про звернення стягнення на вищевказаний спірний предмет іпотеки в зв`язку з пропуском строку позовної давност (а.с.14-19).

Позивач листом від 12.10.2021 року звертався до відповідача з приводу виключення з реєстру іпотек відомостей про накладення заборони відчуження вищевказаного нерухомого майна (а.с. 13), однак листом від 26.10.2021 року відповідач відмовив в даному проханні (а.с.12).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначає, що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Абзац 2 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку»).

В обґрунтування своїх позовних вимог щодо припинення обтяження та вилучення відповідних записів з державних реєстрів, позивач посилається на припинення основного (кредитного) зобов`язання через сплив строку позовної давності за вимогами кредитора за основним зобов`язанням та закінчення строку дії іпотечного договору, з огяду на те, що умовами кредитного договору було обумовлено, що строк виконання основного зобов`язання становить до 13.08.2022 року. Крім того, позивач вважає, що іпотека є припиненою в силу вимог ч.4 ст. 559 ЦП України.

З огляду на встановленні ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо припинення іпотеки є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо відсутності підстав припинення основного зобов`язання через сплив строку позовної давності за вимогами кредитора за основним зобов`язанням, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Вичерпний перелік підстав для припинення зобов`язання передбачений Главою 50 ЦК України, зокрема, ст. 599 ЦК України (припинення зобов`язання виконанням), ст. 600 ЦК України (припинення зобов`язання переданням відступного), ст. 601 ЦК України (припинення зобов`язання зарахуванням), ст. 604 ЦК України (припинення зобов`язання за домовленістю сторін), ст. 605 ЦК України (припинення зобов`язання прощенням боргу), ст. 606 ЦК України (припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі), ст. 607 ЦК України (припинення зобов`язання неможливістю його виконання), ст. 608 ЦК України (припинення зобов`язання смертю фізичної особи), ст. 609 ЦК України (припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи ).

Даний перелік не передбачає підстав припинення основного (кредитного) зобов`язання через сплив строку позовної давності за вимогами кредитора за основним зобов`язанням.

Відтак, сплив строку позовної давності не є підставою для припинення зобов`язання, оскільки це не передбачено діючим законодавством.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (провадження № 14-94цс19) у ЦК України та в Законі України «Про іпотеку» відсутня така підстава для припинення іпотеки як сплив позовної давності за вимогами кредитора за основним зобов`язанням.

Також слід зазначити висновки, наведені Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі №757/32377/15 про те, що ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. За загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Щодо твердження позивача про припинення договору іпотеки у зв`язку з закінченням строку дії договору іпотеки, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

З п. 6.3., наявного в матеріалах цивільної №468/411/16-ц (номер провадження 2/468/278/16) копії іпотечного договору від 14.08.2007 року, вбачається, що цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання.

З наведеного вбачається, що сторонами договору при його укладенні було встановлено строк його дії шляхом настання події - припинення основного зобов`язання.

Як зазаначалось вище, в ході розгляду справи обставин припинення основого зобов`язання судом не встановлено, відтак і підстави вважати, що дія іпотечного договору на теперішній час припинена, відсутні.

Доводи позивача про те, що строк дії іпотечного договору визначається строком виконання основного заобовязання, суд вважає хибними, з огляду на те, що строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними.

Відтак, обставини закінчення строку дії договору іпотеки в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Суд також не бере до уваги та відхиляє доводи позивача про припинення іпотеки виходячи з вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, яка передбачає підстави припинення поруки, оскільки за змістом ст.ст. 546, 553, 572, 575 ЦК України порука та застава (зокрема, іпотека) є різними видами забезпечення виконання зобов`язань. А тому приписи інституту поруки не застосовуються до правовідносин кредитора з іпотекодавцем.

З огляду на те, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини щодо припинення іпотеки, позовні вимоги про припинення обтяження та вилучення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,264,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», треті особи: приватний нотаріус Остапенко Володимир Володимирович, ОСОБА_2 , про припинення обтяження та вилучення запису про заборону відчуження об`єкту нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, припинення обтяження та вилучення запису про іпотеку стосовно об`єкту нерухомого майна з Державного реєстру іпотек відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, ).

Треті особи:

Приватний нотаріус Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко Володимир Володимирович (вул. Ювілейна, 77, м. Баштанка, Баштанського району, Миколаївської області);

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий).

Повне судове рішення складене 05.02.2025 року.

Суддя: