РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1623/24

Провадження № 2/293/81/2025

13 лютого 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ СПРАВИ

18.11.2024 ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , за змістом якої просить стягнути на свою користь заборгованість за договором №3657526 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.05.2023 у розмірі 62598,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» зазначило, що 07.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах кредиту, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000 грн., строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Р116, що є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

24.04.2024року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» уклали договір факторингу №24/04/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором №3657526 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.05.2023 року перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс». ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 24.04.2024 заборгованість становить 62598,47грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9999,97 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 52598,50 грн., нарахованими відповідно до п. 1.4. договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом за період з 07.05.2023 по 24.04.2024. Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс». За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.11.2024, справа передана на розгляд судді Збаражському О.М.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, 28.11.2024 судом отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1

03.12.2024 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 14.01.2025. За клопотанням позивача у АТ КБ «Приватбанк» витребувано інформацію стосовно ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали суду від 03.12.2024, АТ КБ «Приватбанк» надало запитувану інформацію стосовно відповідача.

14.01.2025 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти судове засідання на 13.02.2025.

13.02.2025 сторони в судове засідання не прибули, представник позивача Руденко К.В. згідно заяви від 13.02.2025 позов підтримав, просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 повторно не прибула у судове засідання, до суду повернувся конверт направлений на зареєстровану адресу проживання відповідача, з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 133).

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України, що були оприлюднені 03.12.2024 та 14.01.2025 (а.с. 122,132).

Також повідомлення про розгляд справи завчасно розміщено на офіційному сайті судової влади. Інформація про дату, час та місце розгляду справи перебуває у відкритому доступі на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки суду: https://cr.zt.court.gov.ua, а відтак сторони повинні були цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими їм процесуальними правами.

Враховуючи норми ст. 128 ЦПК України, суд рахує, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 07.05.2023 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3657526, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р116, за якими відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10000грн шляхом переказу на платіжну картку №№ НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» і була зобов`язана повернути їх в установлений строк відповідно до умов угоди та сплатити проценти. Відповідно до п.1.2. договору сума кредиту становить - 10000,00грн, згідно з п.1.3. строк дії кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (а.с.15-33).

Зарахування грошових коштів у сумі 10000,00грн на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджується випискою по рахунку (а.с.123-124).

Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати відсотків визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (а.с.34).

За користування кредитом нараховуються проценти, тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4 договору): стандартна ставка становить 2,00% в день (п.1.4.1), знижена процента становить 1,40% в день (п. 1.4.2 договору).

Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 82000 грн (п.1.6.1.), за зниженою ставкою 80200 грн (п.1.6.2.).

Відповідно до п. 4.4 договору, у разі затримання клієнтом сплати процентів та /або частини кредиту щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі (а.с.21).

Відповідно до п. 4.6. клієнт здійснює платежі за договором у розмірі та у строки визначені цим договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у черговості згідно зі ст.19 Закону України «Про споживче кредитування, а саме: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми Кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору.

Відповідно до п. 4.7. договору зарахування грошових коштів на виконання зобов`язань клієнта при здійсненні оплати процентів та закриття договору до дати строку кредиту, зазначеного в п.1.3. договору, здійснюється в такій послідовності: у першу чергу сплачуються проценти згідно з графіком платежів за цим договором; у другу сплачується сума Кредиту, яка підлягає сплаті у строк, визначений п.1.3 цього договору; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору (а.с.22).

Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, про що свідчить п. 10 договору кредиту, реквізити та підпис сторін.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що сума кредиту перераховується товариством протягом 2 робочих (банківських) днів з моменту укладення договору (а.с.19).

ОСОБА_1 підписано додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3657526 від 07.05.2023 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р116, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. В указаній таблиці визначено суми процентів, які ОСОБА_1 зобов`язалась вносити (а.с.34).

Крім того, до підписання договору про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 ознайомилась із паспортом споживчого кредиту (а.с.35-38).

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 07.05.2023 по 12.05.2023 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , 07.05.2023 на картку останньої зараховані грошові кошти в розмірі 10000,00грн.; баланс на кінець періоду становить 1674,16грн. (а.с.123-124).

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань заборгованість за договором №3657526 станом на 24.04.2024 року становить 62598,47грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9999,97 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 52598,50 грн., за період з 07.05.2023 року по 24.04.2024 року (а.с.40-53).

24.04.2024року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» уклали договір факторингу №24/04/24, відповідно до умов якого право вимоги за договором №3657526 про надання коштів на умовах споживчого кредиту перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (а.с. 75-83,84,85,86,87,88).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24/04/24, ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за договором №3657526 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в загальному розмірі 62598,47грн (а.с.90).

Відповідно до платіжної інструкції №783 від 24.04.2024 ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» перерахувало до рахунок ТОВ «Лінеура Україна» 2185366,65 грн. призначення платежу «згідно з договором факторингу №24/04/24 від 24.04.2024» (а.с.89).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст..12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.

В ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

В ст.546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування».

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб;

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено.

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідач підписала кредитний договір №3657526, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «Р116».

Зазначене свідчить про те, що відповідач ознайомилась та погодилась з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Зі змісту договору №3657526 вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.

Відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим.

Натомість ОСОБА_1 погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними.

Слід також зазначити, що 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Відповідно до п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки, строк дії спірного договору не продовжувався (додаткові договори щодо продовження строку дії не укладались), то відповідно законодавче обмеження по встановленню денної процентної ставки на даний договір не поширюється.

Таким чином, позивачем було надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору та розміру заборгованості, в той же час відповідачем доказів на спростування вказаних обставин не надано, тому підстави для стягнення заборгованості за нарахованими тілом кредиту та процентами в загальному розмірі 62598,47грн. суд вважає обгрунтованими.

24.04.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» уклали договір факторингу №24/04/24, відповідно до умов якого право вимоги за договором №3657526 про надання коштів на умовах споживчого кредиту перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс».

Таким чином, відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників ТОВ «Лінеура Україна» і позивач набув права вимагати від відповідача ОСОБА_1 сплати заборгованості за договором №3657526 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Слід також зазначити, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, що позивач довів за допомогою належних та допустимих доказів факт передачі первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги у заявленому позивачем розмірі до відповідача ОСОБА_1 за договором №3657526 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на підставі договору факторингу 24/04/24 від 24.04.2024.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн.

При визначенні розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у суді, суд враховує наступне.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» надав суду договір про надання юридичних послуг №02/08/2024, укладений 02.08.2024 року між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та адвокатом Руденком К.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність видану ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» - адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів товариства в судах України, акт приймання - передачі наданих послуг №6 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024року, де наведено перелік виконаних робіт - підготовка позовних заяв про стягнення заборгованості з боржників ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» на суму 10000,00 грн, витяг з реєстру №1 до акту приймання - передачі наданих послуг №6 до Договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024року, де наведено перелік виконаних робіт - підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 3657526, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №1354 від 06.09.2024року про оплату ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвокату Руденку К.В. коштів в сумі 100000,00 грн. згідно договору №02/08/2024 року.

Дослідивши надані адвокатом Руденком К.В. докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тривалість судового провадження, наявність численної усталеної практики, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн є неспівмірними зі складністю справи, тому зменшує розмір витрат на правничу допомогу до 4000 грн.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором №3657526 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.05.2023 в розмірі 62598 (шістдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 47 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»

адреса місцезнаходження: 03124, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4

Відповідач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_3

Повне рішення складено та підписано 17.02.2025.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ