ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1760/25 Справа № 206/4215/24 Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024року, головуючий у суді першої інстанції Кушнірчук Р.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» подало в суд позов проти ОСОБА_1 з вимогою про стягнення з відповідачки на їх користь заборгованості за договором про надання кредиту в розмірі 57595,20грн, яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 13 498,41грн, суми прострочених платежів по процентах 43 046,79грн, суми прострочених платежів за комісією 1 050,00грн.

Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що 09 листопада 2023року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №480068-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. ТОВ «Бізнес Позика» 09 листопада 2023року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №480068-КС-001 про надання кредиту. 09 листопада 2023 року ОСОБА_2 прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №480068-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 9000,00грн шляхом перерахування на її банківську картку № НОМЕР_1 , яку було вказаною нею при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. 05 січня 2024року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №480068-КС-001 про надання кредиту за якою ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 7000,00грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 1050,00грн. До теперішнього часу ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти на суму 8991,16грн. ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 25 липня 2024року утворилась заборгованість.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №480068-КС-001 про надання кредиту від 09 листопада 2023року у розмірі 28 046,82грн, яка складається із прострочених платежів по тілу кредиту 13 498,41грн, прострочених платежів по процентах 13 498,41грн, прострочених платежів за комісією 1 050,00грн, а також стягнуто витрати зі сплати судового збору у розмірі 1179,62 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог в задоволеній частині, оскільки відповідачем було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь товариства.

Водночас, відмовляючи у задоволенні решти вимог щодо стягнення відсотків, суд дійшов висновку про те, що положення кредитного договору не відповідають загальним засадам цивільного законодавства про договір щодо справедливості, добросовісності, розумності його умов.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

13 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024року.

В апеляційній скарзі заявник висловив вимогу скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та задовольнити позов в цій частині.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції безпідставно вирішив зменшити нарахований розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані у відповідності до умов договору та закону.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідачка своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалась та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2024року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

13 січня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

ТОВ «Бізнес Позика» 09 листопада 2023року запропонувало ОСОБА_1 укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанцій, в електронний формі в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», що відображено в пропозиції (оферті) укласти договір №480068-КС-001 про надання кредиту.

За умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 9000,00 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів; строк на який надається кредит 16 тижнів; стандартна процента ставка за кредитом 2,00% в день фіксована, знижена процента ставка за кредитом 1,15715961% в день, фіксована; комісія за надання кредиту 1 350,00гривень; орієнтована загальна вартість наданого кредиту 18 880,00гривень; орієнтована річна процента ставка 12 031,85%; дата повернення кредиту 29 лютого 2024року.

ОСОБА_1 09 листопада 2023року прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) ТОВ «Бізнес Позика» укласти договір №480068-КС-001 про надання кредиту на визначених у оферті ТОВ «Бізнес Позика» умовах. Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №480068-КС-001 про надання кредиту підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2093.

ОСОБА_1 ознайомлено з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується її підписом електронним одноразовим ідентифікатором UA-5191.

ТОВ «Бізнес Позика» 05 січня 2024року запропонувала ОСОБА_1 укласти додаткову угоду №1 до договору №480068-КС-001 про надання кредиту від 09 листопада 2023року з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанцій, в електронний формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», що відображено в пропозиції укласти додаткову угоду №1 (оферта) до договору №480068-КС-001 про надання кредиту від 09 листопада 2023року.

За умовами додаткової угоди кредит збільшується на 7000,00гривень та кредитодавець, на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 7000,00 гривень у строки та на умовах викладених у договорів. Після збільшення суми кредиту, відповідно до цієї додаткової угоди, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складає 13498,41гривень. Після укладення додаткової угоди та збільшення суми кредиту орієнтовна реальна річна процента ставка 7089,78процентів, орієнтовна загальна вартість кредиту 33466,27гривень. Комісія за надання додаткової суми кредиту 1050,00гривень. Сторони домовились внести зміни до договору: строк, на який надається кредит 24 тижнів; загальний розмір наданого кредиту 13498,41гривень; термін дії договору до 21 червня 2024року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 33466,27гривень; орієнтовна реальна річна процента ставка 7089,78 процентів; термін повернення кредиту 21 червня 2024року.

ОСОБА_1 05 січня 2024року прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) ТОВ «Бізнес Позика» укласти додаткову угоду №1 до договору №480068-КС-001 про надання кредиту від 09 листопада 2023року на визначених у оферті ТОВ «Бізнес Позика» умовах. Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання додаткової угоди №1 до договору №480068-КС-001 про надання кредиту від 09 листопада 2023року підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1769.

З інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» за вих. №208/08 від 09 серпня 2024року вбачається, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті ТОВ БІЗПОЗИКИ через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція (видача) у сумі 9 000,00гривень, дата та час проведення 2023-11-09 10:53:57, номер платіжної картки НОМЕР_2 , емітент платіжної картки PRIVAT BANK.

З інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» за вих. №209/08 від 09 серпня 2024року вбачається, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті ТОВ БІЗПОЗИКИ через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція (видача) у сумі 7 000,00 гривень, дата та час проведення 2024-01-05 12:24:18, номер платіжної картки НОМЕР_2 , емітент платіжної картки PRIVAT BANK.

Як зазначав позивач, відповідачем частково здійснювалося погашення кредиту та відсотків за ним у загальному розмірі 8 991,16грн, що вбачається із детального розрахунку заборгованості.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №480068-КС-001 позичальника ОСОБА_1 вбачається, що станом на 25 липня 2024року залишок заборгованості за кредитним договором складає 57 595,20гривень, з яких 13 498,41гривень заборгованість за кредитом, 43 046,79гривень заборгованість за відсотками, 1 050,00гривень заборгованість по комісії, що також відображено у довідці ТОВ «Бізнес Позика» про стан заборгованості.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

У даній справі скаржник в апеляційному порядку заперечує висновки суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення всієї заборгованості за відсотками тож з огляду на те, що не були оскаржені висновки суду щодо решти вимог позову про стягнення решти заборгованості, такі висновки суду не можуть бути предметом перевірки суду в апеляційному порядку.

Відмовляючи частково у задоволенні позову, суд першої інстанції надважливого значення надав тим обставинам, що положення кредитного договору не відповідають загальним засадам цивільного законодавства про договір щодо справедливості, добросовісності, розумності його умов.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права, також перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно з`ясував обставини у справі та дотримався норм матеріального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У справі встановлено, що для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

Отже, договір про надання фінансового кредиту підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

Задовольняючи частково позов ТОВ Бізнес Позика, суд першої інстанції дійшов висновку про надання позивачем належних та допустимих доказів укладення з відповідачкою кредитного договору, враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону.

Водночас, відмовляючи у задоволенні іншої частини позову, суд першої інстанції закономірно дійшов висновку про те, що деякі положення кредитного договору не відповідають загальним засадам цивільного законодавства про договір щодо справедливості, добросовісності, розумності його умов.

Доводи апеляційної скарги ТОВ Бізнес Позика про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні позову в частині стягнення повної суми заборгованості за відсотками, оскільки ним було надано достатньо доказів на підтвердження узгодження строку дії договору та розміру відсотків за кредитом, не приймаються апеляційним судом до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Слід звернути увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не змогла ефективно здійснити свої права бути поінформованою про дійсні умови кредитування ТОВ Бізнес Позика, які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому на думку суду, укладення ОСОБА_1 договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №480068-КС-001 позичальника ОСОБА_1 вбачається, що заборгованість за відсотками становить 43046,79гривень, що більш ніж в три рази перевищує заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13498,41гривень.

Більш того, як зазначав позивач, відповідачем частково здійснювалося погашення кредиту та відсотків за ним у загальному розмірі 8 991,16грн.

Тож, суд апеляційної інстанції враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.

Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.

Решта доводів, приведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2025року.

Судді: