Справа № 442/4751/24 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О. Б.
Провадження № 22-ц/811/2900/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання - Марко О. Р.,

з участю представника органу ДВС Кушнір С. Т., скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи,

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2024 скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С.Т., при складанні розрахунку заборгованості по аліментах від 29.05.2024 у виконавчому провадженні №25780960 та під час надсилання копій документів та зобов`язано останню усунути порушення.

Скасовано розрахунок заборгованості по аліментах від 29.05.2024 у виконавчому провадженні реєстраційний № 25780960.

Зобов`язано державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С. Т. здійснити новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №25780960, у якому визначити розмір заборгованості по аліментах станом на дату здійснення розрахунку заборгованості та конвертувати суму заборгованості у євро на день поступлення коштів до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Зобов`язано державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С.Т. документи виконавчого провадження надсилати стягувачу за її адресою, зазначеною у виконавчому документі або відповідній заяві.

В липні 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в її користь 87,20 грн компенсації за відрив від звичайних занять у зв`язку з розглядом даної справи.

Заяву обґрунтовує тим, що вона брала участь у судовому засіданні першої інстанції, призначеному для розгляду поданої нею скарги на бездіяльність державного виконавця, що відповідно до статті 138 ЦПК України є підставою для стягнення з Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в її користь компенсації за відрив від звичайних занять, розмір якої, згідно наданого нею розрахунку, становить 87,20 грн.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2024 рокув задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила таку в апеляційному порядку, подавши у вересні 2024 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2024 року та постановити нову, якою задовольнити її заяву про стягнення компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 87 грн 20 коп.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що Конституційний Суд України у рішенні від 27 лютого 2018 року по справі №6/2018 дійшов висновку, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист громадян, яке згідно статті 46 Конституції України гарантується загальнообов`язковим соціальним страхуванням та не є заробітком громадян або іншим доходом, пов`язаним з будьяким видом діяльності, тому, пенсія не є доходом, а є одним із видів соціальних виплат у розумінні статті 46 Конституції України.

Відтак, висновок суду про те, що заявниця ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, а відповідно має самостійний дохід у вигляді пенсіїї, тому в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити, є хибним.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог та підстав заяви, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи убачається, наступне.

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С.Т.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2024 скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С.Т., при складанні розрахунку заборгованості по аліментах від 29.05.2024 у виконавчому провадженні № 25780960 та під час надсилання копій документів та зобов`язати останню усунути порушення.

Скасовано розрахунок заборгованості по аліментах від 29.05.2024 у виконавчому провадженні реєстраційний № 25780960.

Зобов`язано державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С.Т. здійснити новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №25780960, у якому визначити розмір заборгованості по аліментах станом на дату здійснення розрахунку заборгованості та конвертувати суму заборгованості у євро на день поступлення коштів до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Зобов`язано державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С.Т. документи виконавчого провадження надсилати стягувачу за її адресою, зазначеною у виконавчому документі або відповідній заяві.

30 липня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в її користь 87,20 грн компенсації за відрив від звичайних занять у зв`язку з розглядом даної справи.

Заяву обґрунтовувала тим, що вона брала участь у судовому засіданні першої інстанції, призначеному для розгляду поданої нею скарги на бездіяльність державного виконавця, що відповідно до статті 138 ЦПК України є підставою для стягнення з Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в її користь компенсації за відрив від звичайних занять, розмір якої, згідно наданого нею розрахунку, становить 87, 20 грн.

Відмовляючи в задоволенні скарги, місцевий суд, з урахуванням положень статті 138 ЦПК України, Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» № 590 від 27 квітня 2006 року, виходив з того, що заявниця ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, а відповідно має самостійний дохід у вигляді пенсії, тому, не належить до осіб, які наділені правом на одержання компенсації за втрачений заробіток.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що в серпні 2024 року Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оскаржило ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2024 року, подавши апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року апеляційну скаргу Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено.

Вирішено ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2024 року скасувати, постановити нове судове рішення.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір Світлани Тадеївни при складанні розрахунку заборгованості по аліментах від 29 травня 2024 року у виконавчому провадженні № 25780960 та під час надсилання копій документів та зобов`язання усунути порушення, скасування розрахунку заборгованості по аліментах від 29 травня 2024 року у виконавчому провадженні реєстраційний № 25780960, зобов`язання державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, зобов`язання державного виконавця до вчинення дій, відмовити.

Компенсувати Дрогобицькому відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, які регламентують розподіл судових витрат, відмова у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця є підставою для відмови у задоволенні її заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення компенсації за відрив від звичайних занять у зв`язку з розглядом даної справи.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, проте мотиви такої відмови неправильні, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення належить змінити в мотивувальній частині з викладенням її у редакції цієї постанови. В решті рішення слід залишити без змін.

Оскільки суд апеляційної інстанції змінює судове рішення, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2024 року змінити, виклавши її мотивувальна частину в редакції цієї постанови.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич