ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м.Суми

Справа №589/431/24

Номер провадження 22-ц/816/344/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2024 року, ухваленого у складі судді Лєвши С.Л., у м. Шостка,

у с т а н о в и в:

У січні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь аліментів на час навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення нею 23 річного віку.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком позивачки. Шлюб між батьками розірвано і батько сплачував матері позивачки аліменти на утримання позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн, щомісячно, до досягнення останньою повноліття. Наразі позивачка досягла повноліття та є студенткою І курсу денної форми навчання факультету управління залізничного транспорту Київського інституту залізничного транспорту Державного університету інфраструктури та технології з терміном навчання до 30 червня 2027 року. Оскільки навчальний процес забирає багато часу позивачка не в змозі працювати та забезпечувати себе самостійно, тому на час навчання потребує матеріальної допомоги, яку її мати не в змозі надати самостійно. Витрати позивачки складаються з придбання підручників, канцелярського приладдя, одягу, харчування, оплати за поїзд до місця навчання і в зворотному напрямку, тощо.

Також позивачка вказує на те, що відповідач є працездатною особою, працездатного віку і тому має можливість сплачувати їй аліменти у зазначеному розмірі.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час її навчання у розмірі 1700,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 30 січня 2024 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при вирішенні питання про стягнення аліментів у розмірі ? частки від доходу не мав права змінювати спосіб їх присудження, тому прийшов до хибного висновку про стягнення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн. При цьому, платник аліментів також позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів.

Також апелянт стверджує, що відповідач жодним чином не спростував можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному у позові, не надав будь-яких відомостей та належні, допустимі і достовірні докази про свій майновий стан, точного розміру доходу, а також не надано доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища за останній час.

Поряд з цим, в апеляційній скарзі йдеться про те, що позивачка навчається на денній формі навчання, сплачує за проживання в гуртожитку, витрачає кошти на продукти харчування, одяг, проїзд. Отримує стипендію в розмірі 2000 грн, що є меншим , ніж прожитковий мінімум для працездатної особи, інших джерел доходу не має. Їй фінансово допомагає мати, однак цього не достатньо і вона має потребу в матеріальній допомозі від батька. Вважає, що визначений розмір аліментів у частці, що відповідає ? частині доходу відповідача буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам позивачки, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та платоспроможності самого відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до фотокопії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 31 січня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень 31 січня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №32 і її батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 (а.с.7).

Із фотокопії виконавчого листа виданого 19 квітня 2016 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1200 грн щомісячно, починаючи стягнення з 04 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленим 15 серпня 2022 року ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.33-35).

ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач ОСОБА_1 досягла свого повноліття.(а.с.5)

Згідно з довідкою №299/24 від 24 січня 2024 року ОСОБА_1 є студенткою І курсу денної форми навчання Київського інституту залізничного транспорту Державного університету інфраструктури та технологій, зі строком закінчення навчання 30 червня 2027 року (а.с.6).

З довідки виданої 13 листопада 2023 року Київським фаховим коледжем транспортної інфраструктури вбачається, що ОСОБА_1 проживає в гуртожитку Київського фахового коледжу транспортної інфраструктури, за проживання в якому нею здійснюється щомісячна оплата(а.с.36, 37, 38).

Відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахування доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 29.04.2024 року ОСОБА_1 з жовтня по грудень 2023 року отримувала дохід у вигляді стипендії в розмірі 2000 грн щомісячно, загальний дохід за період із 4 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року становив 6000 грн (а.с.40).

Згідно з довідкою про доходи виданої 29 квітня 2024 року Державним університетом інфраструктури та технології ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 30 квітня 2024 року отримала загальних дохід в розмірі 8000 грн, що складається з нарахованої щомісячної стипендії в розмірі 2000 грн (а.с.42).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність потреби позивачки у матеріальній допомозі, яку вона не в змозі забезпечити самостійно. Поряд з цим, суд врахував той факт, що ОСОБА_2 позов був визнаний частково, що останній має малолітню дитину з інвалідністю, на утримання якої сплачує аліменти, та дійшов висновку за необхідне стягувати з відповідача аліменти на час навчання ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн щомісячно.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, сторонами за даною категорією справ можуть бути як позивачем один із батьків, з ким проживає повнолітня дитина, так і самі повнолітні дочка, син, а відповідачем другий з батьків.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження №61-1717 св 18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є дочкою відповідача, досягла повноліття, є студенткою І курсу денної форми навчання факультету управління залізничного транспорту Київського інституту залізничного транспорту Державного університету інфраструктури та технології, навчається на денній формі, у зв`язку з чим самостійного заробітку не має, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги , а відповідач є військовослужбовцем зі стабільним доходом, тому суд першої інстанції дійшов в цілому обґрунтованого висновку про те, що відповідач має можливість надавати дочці відповідну допомогу та сплачувати аліменти.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд вийшов за межі позовних вимог, визначивши розмір аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі, тоді як вона заявляла вимогу про визначення їх у частці від доходу відповідача, є помилковими, адже відповідно до частини 1 статті 200 СК України суду надається право визначити розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Натомість, норма частини 1 статті 184 СК України про те, що суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача, тобто за його/її вибором, застосовується до правовідносин щодо стягнення аліментів на малолітніх і неповнолітніх дітей, а не на повнолітніх дочку, сина. Так само і мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів законом передбачено саме для аліментів на малолітніх і неповнолітніх дітей, а не на повнолітніх дочку, сина. Межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, законом не встановлено.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, у твердій грошовій формі в сумі 1700,00 грн на місяць суд першої інстанції не мотивував належним чином саме такого розміру і форми їх стягнення.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 вдруге одружений та має малолітню дитину з інвалідністю, на утримання якої сплачує аліменти, з урахуванням розміру доходів сторін, потреб повнолітньої дочки, колегія суддів вважає, що справедливим і достатнім буде стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, однак не більш як до досягнення ОСОБА_2 23 років.

Визначений розмір аліментів - 1/6 частина доходів відповідача щомісячно, є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дочки - позивачки у справі, яка продовжує навчатися.

Доказів щодо необхідності стягнення аліментів у більшому розмірі, а саме - 1/4 частини доходів відповідача, позивачкою не надано.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, виходив з того, що саме такий розмір аліментів відповідатиме можливостям платника та потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», частково задоволено, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 1234 грн 88 коп.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367-369, ст. 374, ст. 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2024 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час її навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 січня 2024 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1234 грн 88 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина