КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 756/2959/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3719/2025Головуючий у суді першої інстанції - Майбоженко А.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Соколова В.В., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуУправління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Вимоги позовної заяви обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 з 2008 року працював в структурі Міністерстві Надзвичайних Ситуацій України, а пізніше в Державній службі надзвичайних ситуацій України, має вищу освіту за кваліфікацією інженера-механіка, протягом перебування на службі неодноразово отримував нагороджувальні грамоти, грошові премії за багаторічну та сумлінну працю.

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій № НС 132 від 15.02.2023 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в Управлінні забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України» внесено зміни до штатів, а саме вилучено посаду «помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на об`єктах гірничої галузі та туристів)» у кількості 5 одиниць, та було введено інші посади, зокрема: помічник начальника чергової зміни - 3 одиниці, помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування людей та взаємодії із формуваннями центрального підпорядкування) - 3 одиниці, помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування людей та взаємодії із формуваннями центрального підпорядкування) - 2 одиниці.

20.02.2023 відповідачем видано наказ № 24/ОД «Про попередження про скорочення посад у зв`язку із здійсненням організаційно-штатних заходів», відповідно до якого вирішено попередити, зокрема ОСОБА_1 про заплановане вивільнення у зв`язку зі скороченням посади. Одночасно позивачу було запропоновано переведення на посаду прибиральника службових приміщень.

Наказом начальника Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 108-к від 21.04.2023 позивача звільнено з 22.04.2023 з посади посади помічника начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на водних об`єктах) відділу оперативно-чергової служби Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Трудову книжку та наказ про звільнення позивач отримав 20.02.2024 року.

Позивач вказував, що його звільнення є незаконним, оскільки при звільненні в порушення ст. 42 КЗпП України, відповідач не врахував, що звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України допускається лише за умови неможливості переведення працівника на іншу роботу, за його згодою, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, перевага в залишенні на роботі надається, зокрема працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, установі, організації. Оскільки, позивач має тривалий стаж роботи, відзнаки і заохочення за службу, то він має переважне право на залишення на роботі, що не було враховано відповідачем.

Запропонована посада прибиральника не відповідає рівню кваліфікації, професії і досвіду позивача.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд:

- визнати незаконним та скасувати Наказ начальника Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 108-к від 21.04.2023 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади помічника начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на водних об`єктах) відділу оперативно-чергової служби Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій;

- поновити ОСОБА_1 на посаді помічника начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на водних об`єктах) відділу оперативно-чергової служби Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій;

- стягнути з Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.04.2023 до дати ухвалення рішення у розмірі 239 724,48 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на водних об`єктах) відділу оперативно-чергової служби Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 22.04.2023.

Стягнуто з Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальному розмірі 391 981,92 грн, з яких слід утримати податки, збори та інші обов`язкові платежі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідач Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуаційподавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 рокускасувати, увалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно не урахував подане відповідачем клопотання про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що даний спір є публічно-правовим, тому його слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Також апелянт стверджує, що ОСОБА_1 було звільнено з посади з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. Вказує, що позивачу були запропоновані всі наявні цивільні посади згідно з його фахом та кваліфікацією.

У відзиві на апеляційну скаргу представниця позивача ОСОБА_1 - адвокат Крутоголова О.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечила. Вказує, що рішення суду є законними і обґрунтованими, підстави для його скасування відсутні. Просить апеляційну скарг Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час га місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представниці відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скаргапідлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд мотивував своє рішення тим, що, звільняючи ОСОБА_1 відповідач не дотримався вимог статей 42, 49-2 КЗпП України. Відповідач не надав суду жодних доказів, які би вимірювали продуктивність праці позивача, та підтверджували проведення відповідачем порівняльного аналізу продуктивності праці позивача та інших працівників, які були прийняті на нові посади. Крім цього, відповідач не надав доказів того, що відповідно до статті 49-2 КЗпП України, роботодавець виконав свій обов`язок і перед звільненням запропонував позивачу всі наявні вакантні посади за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Встановлено, що, починаючи з 09.12.2008 року ОСОБА_1 працював в структурі МНС України, а пізніше ДСНС України на різних посадах, що підтверджено записами у трудовій книжці (а.с. 17-29).

04.01.2019 року позивача переведено на посаду помічника начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на водних об`єктах) відділу оперативно-чергової служби цивільного захисту.

Згідно з Посадовою інструкцією помічника начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на водних об`єктах) відділу оперативно-чергової служби цивільного захисту, затвердженою 01.07.2022, помічник призначається і звільняється з посади наказом Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій за поданням начальника управління. За змістом, вказана посада не відноситься до публічної служби (а.с. 49-52).

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій № НС 132 від 15.02.2023 внесено зміни до штатів № 88/27 «Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій» мирного часу та до № 88/45 «Управління забезпечення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій» воєнного часу. Відповідно до вказаних змін було вилучено посаду «помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на водних об`єктах)» у кількості 5 одиниць, та було введено інші посади, зокрема: помічник начальника чергової зміни - 3 одиниці (посада начальницького складу), помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування людей та взаємодії із формуваннями центрального підпорядкування) - 3 одиниці (посада начальницького складу), помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування людей та взаємодії із формуваннями центрального підпорядкування) - 2 одиниці (цивільні посади) (а.с. 32-37).

20.02.2023 відповідачем видано наказ № 24/ОД «Про попередження про скорочення посад у зв`язку із здійсненням організаційно-штатних заходів», відповідно до якого вирішено попередити працівників, зокрема ОСОБА_1 , про заплановане вивільнення у зв`язку зі скороченням посади (а.с. 38-40).

21.02.2023 року позивача було письмово попереджено про наступне вивільнення через два місяці у зв`язку із скороченням посади, та одночасно запропоновано переведення на посаду прибиральника службових приміщень (а.с. 42).

Згідно з переліком вакантних посад відповідача, станом на 21.02.2023, наявні відомості про 9 вакантних посад (а.с. 41).

Наказом начальника Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 108-к від 21.04.2023, позивача звільнено з 22.04.2023 з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 43).

Копію наказу про звільнення і трудову книжку позивач отримав 20.02.2024 року, що підтверджено записом на наказі.

Згідно з довідкою від 27.12.2023 № 264, середньоденна заробітна плата позивача - 1079,84 грн., середньомісячна - 23 2016,56 грн (а.с. 44).

Відповідно до розділу VIII наказу ДСНС України від 19.10.2022 р. № 583 «Про деякі питання у сфері роботи з персоналом», керівник органу та підрозділу цивільного захисту має повноваження звільняти осіб рядового і начальницького складу, працівників.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 5-1 Кодексу законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

На підставі ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Досліджені судом докази підтверджують, що позивач був звільнений з 22.04.2023 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням його посади.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 569/4763/16-ц зазначено: «Визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню».

Встановлено, що 15.02.2023 у зв`язку зі змінами у штатній структурі відповідача було створено дві цивільні посади - помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування людей та взаємодії із формуваннями центрального підпорядкування), схожі за змістом виконуваних позивачем обов`язків.

Як видно з переліку змін до штатів організаційних структур ДСНС України, затвердженого Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій № НС 132 від 15.02.2023, посаду «помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на водних об`єктах)» у кількості 5 одиниць, яку займав позивач, було вилучено та було введено інші посади, зокрема: помічник начальника чергової зміни - 3 одиниці (посада начальницького складу), помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування людей та взаємодії із формуваннями центрального підпорядкування) - 3 одиниці (посада начальницького складу), помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування людей та взаємодії із формуваннями центрального підпорядкування) - 2 одиниці (цивільні посади).

За таких обставин відповідач не міг враховувати наявність у позивача переважного права на залишення на роботі, оскільки усі наявні у відповідача посади помічника начальника чергової зміни (з пошуку і рятування на водних об`єктах), одну з яких займав позивач, підлягали скороченню, а подібні за необхідною кваліфікацією та колом посадових обов`язків новостворені посади не були вакантними на день попередження ОСОБА_1 про заплановане вивільнення.

Разом з цим, як у наявному у матеріалах справи Переліку вакантних посад, які були наявні в Управлінні забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України,посади «помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування людей та взаємодії із формуваннями центрального підпорядкування)» відсутні. Натомість, вказаний Перелік містить посади: заступник начальника управління (із взаємодії з органами виконавчої влади), фахівець відділу медичного забезпечення та охорони підрозділів ОРС ЦЗ, фахівець відділу забезпечення обліку нерухомого майна та необоротних активів ОРС ЦЗ, фахівець сектору забезпечення заходів з питань запобігання та протидії корупції у підрозділах ОРС ЦЗ, фахівець відділу психологічного забезпечення підрозділів ОРС ЦЗ, інженер з ремонту частини господарського обслуговування та ремонту, прибиральник службових приміщень господарчого відділення 1 групи господарського обслуговування та ремонту частини господарського обслуговування та ремонту, водій автотранспортних засобів 2 автомобільного відділення автомобільної групи автотранспортної частини, такелажник відділення зберігання речового майна групи зберігання речового майна.

У вказаному Переліку відсутні посади, на які, на думку ОСОБА_1 , він міг розраховувати (помічник начальника чергової зміни (з пошуку і рятування людей та взаємодії із формуваннями центрального підпорядкування) - цивільна посада).

Отже, суд доходить висновку, що дві цивільні посади, які потенційно могли б відповідати кваліфікації позивача та створені 15.02.2023 року, не були вакантними станом на 22.02.2023 року, відповідно до наданого відповідачем переліку вакантних посад.

Тому колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що роботодавець не виконав свій обов`язок і перед звільненням незапропонував позивачу всі наявні вакантні посади за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 було звільнено з посади з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. Суд не встановив обставин, які свідчили б про порушення трудових прав позивача з боку роботодавця.

Отже, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі у зв`язку із необґрунтованістю його вимог. Оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про поновлення на роботі, вона також не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 375, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулувідмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено12 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді В.В. Соколова

Т.О. Невідома