Справа № 944/1996/21
Провадження №2-зз/944/1/25
УХВАЛА

13.02.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Колтун Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.

представника позивача Богдан З.Б.

представника відповідача Іваницького Я.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Яворові заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Іваницького Ярослава Олеговича про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, Приватне підприємство «ДАХ СТИЛЬ», приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Бобеляк Олег Ігорович про визнання незаконними і скасування наказів, визнання договору недійсним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

у провадженні Яворівського районного суду Львівської області знаходиться дана цивільна справа про визнання незаконними і скасування наказів, визнання договору недійсним та скасування рішення.

Ухвалою суду від 20.05.2021 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0655, що розташована на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258), яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 з часткою та ОСОБА_1 з часткою до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; заборонено державним реєстраторам, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0655, що розташована на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області.

На адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Іваницького Я.О. про скасування заходів забезпечення позову. Клопотання мотивовано тим, що позивачем заявлено вимоги про скасування державного акту про право власності на землю та визнання недійсним договору купівлі-продажу. Рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а відтак, з урахуванням висновків, викладених у постановах ВС, є неналежним засобами задля усунення ризику невиконання рішення суду в цій справі.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення аналогічні викладеним в мотивах клопотання, просив клопотання про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засідання просила у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, ПП «ДАХ СТИЛЬ», приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Бобеляк О.І. в судове засідання не з`явилися, про день проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши позицію представників, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1-2, 4 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 вказував на необхідності вжиття заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи це тією обставиною, що невжиття заходів вказаних в ст. 150 ЦПК України, може істотно порушити його права, оскільки спірна земельна ділянка вже була один раз відчужена і може вибути із власності відповідачів, що унеможливить, у разі задоволення позову, виконання в подальшому рішення суду.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії тощо.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював думку про те, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження N 14-729 цс 19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) зазначено, що при задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження, суди не звернули уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Предметом позову у справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів. У разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому суди помилково вважали, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі. За таких обставин рішення судів про накладення арешту на нерухоме майно підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

У постанові від 09.11.2022 у справі № 211/6285/20, предметом позову в якій є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, Верховний суд зазначив, що «при вирішенні заяви про забезпечення позову суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з позовними вимогами немайнового характеру і у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, а тому запропонований позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4 є неспівмірним із заявленими вимогамита неналежним засобом задля усунення ризику невиконання рішення суду в цій справі. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на спірне майно, яке належить ОСОБА_4 , є помилковими та такими, що суперечать вимогам статей 149, 150 ЦПК України. Верховний Суд погоджується з доводами заявника про те, що застосовані судами попередніх інстанцій заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами ОСОБА_1 та не впливають на можливість виконання в майбутньому рішення суду. З урахуванням наведеного, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявиОСОБА_1про забезпечення позову».

У постанові Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 638/20248/19, предметом позову в якій були вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та іпотеки нежитлових приміщень, суд касаційної інстанції зазначив, що «предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому суди помилково вважали, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі. За таких обставин судові рішення про заборону відчуження нерухомого майна підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову».

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд погоджується з доводами заявника про те, що ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 и, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, Приватне підприємство «ДАХ СТИЛЬ», приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Бобеляк О.І., з позовними вимогами немайнового характеру і у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню.

Водночас, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно, є невиправданим втручанням у право особи на володіння своїм майном.

Зважаючи, що заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами та не впливають на можливість виконання в майбутньому рішення суду, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову.

З огляду на наведене, керуючись ст. 158, 260, ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву представника відповідача адвоката Іваницького Я.О. про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалами Яворівського районного суду Львівської області від 20.05.2021 року та 15.06.2021 року щодо:

-накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0655, що розташована на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258), яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 з часткою 1/2 та ОСОБА_1 з часткою 1/2 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

-заборони державним реєстраторам, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0655, що розташована на території Бірківської сільської ради Яворівського району Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.М. Колтун