Справа №690/553/24
Провадження №2/690/53/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Багачеве

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Токар О.М.

представника відповідача Побиванця Ю.В.

представника третьої особи Оришич Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області про відібрання дитини від матері та батька без позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Токар О.М. просять суд відібрати без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_3 та у ОСОБА_4 неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області для подальшого призначення опікуна, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є бабусею неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у її сина ОСОБА_3 та невістки ОСОБА_4 під час перебування батьків у шлюбі, що був розірваний за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області 18.07.2017. Неповнолітній онук з самого народження мешкав у бабусі і дідуся за адресою: АДРЕСА_1 , де, до розлучення також проживали і батьки дитини, відповідачі у справі. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і батько і мати ОСОБА_5 , вибули з помешкання матері, залишивши дитину на піклування бабусі, та з того ж часу повністю втратили інтерес і до свого спільного сина. З 2017 неповнолітній ОСОБА_5 постійно проживає разом з ОСОБА_1 та перебуває на повному її утриманні. Вона піклується про розвиток онука та його здоров`я, забезпечує необхідним одягом, харчуванням, речами по потребі віку дитини, тобто, виконує всі батьківські функції, щоб хлопчик зростав в належних умовах, але батьки ОСОБА_5 усунулись від виконання таких обов`язків і наміру виправляти ситуацію, що склалась, не мають. Батьки ОСОБА_5 не цікавляться життям сина, його потребами, його розвитком та успіхами. Ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 навіть не знають який навчальний заклад відвідує їх син та які має здібності. Батьки носять таке звання лише за біологічного походження дитини, але всі ті права та обов`язки, що покладені на них з дня народження сина, ніколи не виконували. ОСОБА_1 намагалась спонукати обох батьків до того, щоб вони таки залучились до участі в житті сина, але її зусилля на даний час є марними. ОСОБА_1 постійно наражається на проблеми у вирішенні соціально-побутових питань свого онука, так як вирішення його оздоровлення та відпочинку, зміна місця проживання, тощо, потребують письмових заяв батьків про згоду, але вмовити їх таку згоду надати вкрай складно, так як за їх щоденними власними турботами, які є на першому місці, потреби дитини не мають ваги і тому і позивач і ОСОБА_5 значно потерпають через таку свідому байдужість батьків. З метою захистити інтереси неповнолітнього онука, позивач повинна набути відповідного статусу офіційного опікуна ОСОБА_5 , але в юридичному оформленні це можливо вчинити або через процедуру позбавлення батьків їх батьківських прав, або через відібрання дитини у батька та матері без позбавлення їх батьківських прав. А тому вона і змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Побиванець Ю.В. просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області про відібрання дитини від матері та батька без позбавлення батьківських прав відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що доводи вказані у позові не відповідають дійсності, оскільки відповідач по справі ОСОБА_3 не втратив зв`язок зі своїм сином, в дійсності відповідач на даний проживає в с. Гельмязів, Золотоніського р-ну разом зі своєю співмешканкою та спільним сином ОСОБА_8 . Згідно акту обстеження умов проживання від 04.11.2024 відповідач ОСОБА_3 проживає разом з співмешканкою ОСОБА_9 , яка є власником будинку, та сином ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 . В будинку задовільні умови проживання, зроблений ремонт, в інших кімнатах проводиться ремонт, для дітей створені умови, є окреме спальне місце, забезпечений сезонним одягом, а також комісією встановлено, що ОСОБА_3 бажає забрати свого сина ОСОБА_5 , виховувати та проживати з ним однією сім`єю. Згідно довідки характеристики № 981 від 04.11.2024 виданої ЦНАП виконкому Гельмязівської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_3 характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, скарг не надходило. Згідно договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 27.09.2023 та витягу з державного реєстру від 27.09.2023 вбачається, що ОСОБА_9 являється власником житлового будинку по АДРЕСА_2 . Твердження позивача про те, що відповідач взагалі усунувся від процесу виховання дитини та не бажає повернути до себе сина не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 підтримує зв`язок із сином, як в телефонних розмовах, так і приїжджає на побачення, проте позивачка навпаки перешкоджає відповідачу бачитись із своїм сином, також відповідач допомагає матеріально у придбанні одягу, шкільного приладдя, тощо. Крім того він звертає увагу суду на необхідності з`ясування факту родинних відносин, як між позивачкою і відповідачем та малолітнім ОСОБА_5 , оскільки згідно паспорта позивачка має прізвище « ОСОБА_1 », в той же час відповідач має прізвище « ОСОБА_5 » та відповідно його син так само має прізвище « ОСОБА_5 », тому крім фактичних обставин справи необхідно з`ясувати чи являється позивачка по справі належним позивачем по справі. З огляду на зазначене підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Враховуючи дані про особу відповідача ОСОБА_3 , відносно якого відсутні дані про його негативні характеристики, про захворювання на хронічний алкоголізм, хронічну наркоманію, аморальний спосіб життя, жебрацтво, тощо. Так само відсутні дані про насильство над дитиною чи інший негативний на них вплив з боку відповідача. Тим більше відповідач бажає повернути сина до свого місця проживання та власник житла не заперечує проти проживання сина відповідача у належному їй будинку, усвідомив свою поведінку та дії, що вказують на усвідомлення ним необхідності належного виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином найкращим для малолітніх дітей є їх проживання в рідній сім`ї, і більш того, відібрання дітей у батьків при встановлених під час судового розгляду конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, згідно вимог ст. 128 ЦПК України належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Ватутінського міського суду Черкаської області http://vt.ck.court.gov.ua, розміщеному на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет, поважність причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, відзиву не подала.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області Оришич Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, оскільки вважає за доцільним відібрання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_3 без позбавлення їх батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини, так як батьки ОСОБА_5 не цікавляться життям сина, його потребами, його розвитком та успіхами. Ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 навіть не знають який навчальний заклад відвідує їх син та які має здібності. Батьки носять таке звання лише за біологічного походження дитини, але всі ті права та обов`язки, що покладені на них з дня народження сина, ніколи не виконували.

Заслухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 28.11.2014 ВДРАЦС РС Ватутінського МУЮ у Черкаській області між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було зареєстровано шлюб, після чого « ОСОБА_4 » змінила прізвище на " ОСОБА_4 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого ВДРАЦ РС Ватутінського МУЮ у Черкаській області 12.03.2015, актовий запис № 19 (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого Васильківською сільською радою Шполянського району, Черкаської області 07.12.1991, актовий запис № 30 (а.с.9).

З самого народження дитини подружжя ОСОБА_5 проживали за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьками.

Восени 2015 ОСОБА_3 поїхав на заробітки до м. Києва, дружина з сином залишились проживати разом з його батьками, які надавали допомогу у догляді за дитиною та підтримували матеріально.

У 2016 за відсутності ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишила сина ОСОБА_5 під нагляд свекрів та почала співмешкати з ОСОБА_17 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народила сина ОСОБА_18 .

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 18.07.2017 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано, що стверджується копією рішення (а.с.14).

ОСОБА_3 продовжував проживати та працювати в м. Києві, а ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_17 та їх спільним сином, а ОСОБА_5 залишився в сім`ї дідуся та бабусі, які взяли на себе відповідальність за його долю.

Спочатку батько та мати інколи навідували сина ОСОБА_5 , а згодом кожен жив своїм життям. ОСОБА_4 звернулась до Ватутінського міського суду Черкаської області із заявою про стягнення аліментів із ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_5 . Виконавчий лист № 690/374/19 від 06.11.2019 до цього часу перебуває на виконанні у Звенигородському ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області. Картка, на яку зараховувались аліменти, знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , з якою проживає ОСОБА_5 .

Стосунки у ОСОБА_19 з ОСОБА_17 не склалися та 2018 вона залишила їх спільного сина ОСОБА_18 бабусі по лінії батька - ОСОБА_17 , яка мешкала в смт. Єрки Катеринопільського району та припинили спільне проживання. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 народила доньку ОСОБА_20 , відносно якої є одинокою матір`ю. Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу з ОСОБА_21 . ОСОБА_4 народила доньку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_4 разом з доньками ОСОБА_20 та ОСОБА_22 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , однак там постійно не проживає, часто з дітьми перебуває у родичів ОСОБА_23 в селі.

Відомості про фактичне місце перебування ОСОБА_3 були відсутні до надходження вказаної справи до суду .

Працівники Багачевської служби у справах дітей з`ясували місце перебування обох батьків, повідомили їх про вказаний позов, запропонували надати пояснення щодо причин ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина ОСОБА_5 .

На запит Багачевської служби у справах дітей фахівці центру соціальних служб намагались здійснити оцінку потреб сім`ї ОСОБА_4 , яка має суттєве значення під час вирішення питання про спроможність батьків забезпечувати виховання та утримання дитини.

Як зазначено в інформації Ватутінського центру соціальних служб № 181/1 від 01.10.2024 (а.с.127-128), здійснити оцінку потреб сім`ї та з`ясувати необхідну інформацію не вдалося, оскільки ОСОБА_4 на телефонні дзвінки не відповідала або повідомляла неправдиву інформацію про місце свого перебування, при відвідуванні двері помешкання були зачинені. Лише 01.10.2024 фахівцями центру соціальних служб вдалося відвідати сім`ю ОСОБА_4 за місцем реєстрації. В помешканні відсутні продукти харчування, засоби гігієни, дитячі речі, предмети щоденного вжитку, санітарний стан незадовільний. На даний час вона має на утриманні доньок ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , підтвердила, що син ОСОБА_5 проживає з бабусею і дідусем.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення від 13.09.2024 ОСОБА_4 перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях та допомоги при народженні дитини. Загальна щомісячна сума виплати складає близько 17 000,00 грн. При цьому ОСОБА_4 не забезпечує першочергові потреби дітей, в т.ч. абсолютно самоусунулась від виконання обов`язків по утриманню сина ОСОБА_5 , переклавши їх на батьків колишнього чоловіка. ОСОБА_4 не піклується про власні та житлові права дітей, які зареєстровані в однокімнатній квартирі АДРЕСА_4 , оскільки до цього часу право власності на вказану квартиру залишається за її померлою бабусею ОСОБА_24 .. Крім того, ОСОБА_4 не сплачує за комунальні послуги. Станом на 01.10.2024 наявні борги: комунальне підприємство теплових мереж - у сумі 15 742, 01 грн., ВУЖКГ - у сумі 5 475, 20 грн..

Враховуючи, що сім`я ОСОБА_4 з 16.12.2021 перебуває на обліку центру соціальних служб як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, фахівцями центру надано детальну інформацію про роботу, яка проводилась з нею та була спрямована на підвищення рівня виховного потенціалу. Метою візиту в сім`ю 01.10.2024 було запропонувати допомогу з метою збереження біологічної сім`ї для малолітнього ОСОБА_5 , однак вона не виявила бажання співпрацювати та змінювати своє ставлення до сина ОСОБА_5 .

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 15.04.2024 (а.с.129-134) ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав відносно сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, можливість втратити ще й сина ОСОБА_5 не стурбувала ОСОБА_4 .. З часу отримання повідомлення про справу (13.09.2024) її ставлення до ОСОБА_5 не змінилось, хлопчик продовжує проживати з дідусем та бабусею. В письмових заявах до служби у справах дітей від 13.09.2024, 03.12.2024 ОСОБА_4 зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, планує протягом року після відібрання ОСОБА_5 вирішити свої побутові проблеми та повернути дитину.

Значну роботу було проведено Багачевською службою у справах дітей по з`ясуванню у порушеній справі позиції батька ОСОБА_5 ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ..

Службою у справах дітей Гельмязівської сільської ради Золотоніського району та ОСОБА_3 проведено роботу, де ОСОБА_3 не визнає позов ОСОБА_1 , що підтвердив письмовою заявою від 16.10.2024, крім того, він вважає за доцільне, щоб син ОСОБА_5 проживав з ним. Можливість забезпечити належні умови для ОСОБА_5 ОСОБА_3 підтверджує тим, що він тривалий час без реєстрації шлюбу проживає з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка офіційно працевлаштована, має на праві власності будинок та не заперечує, щоб ОСОБА_5 проживав разом з ними, що підтверджується відповідними доказами (а.с.93-98). ОСОБА_3 та ОСОБА_9 мають сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , однак визначення батьківства ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_8 не встановлено. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.10.2024 (а.с.50) та від 04.11.2024 (а.с.91) умови проживання сім`ї задовільні, є можливість для проживання ще однієї дитини крім малолітнього ОСОБА_8 .

Згідно з довідкою ЦНАП виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради від 04.11.2024 (а.с.92) ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, але офіційно не працює, на обліку центру зайнятості не перебуває.

ОСОБА_3 емоційно сприйняв звістку про можливість відібрання сина ОСОБА_5 , незважаючи на роз`яснення про те, що воно не тягне за собою позбавлення батьківських прав. Проголошуючи намір забрати ОСОБА_5 на проживання в свою теперішню сім`ю, ОСОБА_3 29.10.2024 приїхав до м.Багачеве та бачився зі своєю матір`ю та сином ОСОБА_5 . Однак, наразі ОСОБА_5 залишається проживати з батьками ОСОБА_3 , питання між ними не вирішено.

Працівниками Багачевської служби у справах дітей детально було роз`яснено ОСОБА_3 обсяг батьківських обов`язків, в т.ч. щодо утримання дитини.

Згідно з довідкою - розрахунком Звенигородського відділу ДВС від 25.11.2024 перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів за період з серпня 2019 нараховано до сплати 175 686, 28 грн., з них сплачено 91 447, 38 грн., борг становить 84 238, 90 грн. Протягом 2024 р. кошти не надходили взагалі.

ОСОБА_3 надано копії квитанцій про грошові перекази: 24.05.2018 в сумі 1 520, 00 грн., 12.10.2020 в сумі 2 110, 00 грн., 11.02.2021 в сумі 2 110, 00 грн., 14.06.2021 в сумі 800, 00 грн. та 04.11.2024 в сумі 1 000, 00 грн. (а.с.54-56). Однак, вказані періодичні перекази суттєво не впливають на загальний стан забезпечення потреб дитини. Крім того, ОСОБА_3 залишає невпорядкованим питання стягнення аліментів, знаючи що син ОСОБА_5 з ОСОБА_4 не проживає, підстав для отримання аліментів вона не має.

Намагаючись виправдати борги по аліментах та абсолютну відсутність матеріального забезпечення дитини протягом 2024, ОСОБА_3 зовсім не враховує, що малолітній син ОСОБА_5 щоденно потребує коштів на утримання, свою відповідальність за стан матеріального забезпечення сина не усвідомлює.

Викликає занепокоєння також те, що ОСОБА_3 лише у зв`язку з розглядом справи в суді заявляє про намір забрати ОСОБА_5 до себе. Раніше хлопчик ніколи не був у нього навіть під час канікул та вихідних. Про можливі перешкоди у здійсненні батьківських повноважень з боку своєї матері раніше не звертався.

Під час комісійного відвідування сім`ї ОСОБА_1 04.12.2024 з`ясовано, що малолітній ОСОБА_5 продовжує проживати в її сім`ї.

Згідно з актами обстеження умов проживання дитини від 07.08.2024 (а.с.21), 04.12.2024 (а.с.125-126) в родині ОСОБА_1 ОСОБА_5 має все необхідне для проживання, розвитку та виховання. Бабуся та дідусь піклуються про ОСОБА_5 , забезпечують його життєві потреби. Під час бесіди ОСОБА_5 висловив бажання і надалі проживати з бабусею та дідусем, разом з тим не заперечує проти спілкування з батьком, виявив бажання побачити де проживає батько.

Адміністрація ліцею № 2, у 3 класі якого навчається ОСОБА_5 , характеризує ОСОБА_5 позитивно та повідомляє, що хлопчик постійно проживає з бабусею, яка цікавилася навчанням та вихованням ОСОБА_5 в навчальному закладі, що стверджується інформацією № 01-26/143 від 16.08.2024 (а.с.18).

Комунальним закладом дошкільної освіти № 7 «Сонечко» надано інформацію №76/1-10 від 20.08.2024 (а.с.20) про те, що ОСОБА_5 протягом 2020 - 2021 відвідував заклад, приводила та забирала його бабуся. Вона відвідувала батьківські збори, здійснювала оплату за харчування, цікавилась його життям, навчанням та вихованням.

КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Багачеве Черкаської області» в інформації № 318 від 13.08.2024 (а.с.16) зазначає, що з метою отримання медичних послуг укладена декларація з лікарем педіатром ОСОБА_27 , дитина росте і розвивається згідно віку, не хворіє. На прийом до лікаря ОСОБА_5 супроводжував дідусь.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 04.12.2024 члени дорадчого органу керувались положеннями ч. 1 ст. 170 СК України, оскільки у даному випадку мова не йде про необхідність відібрання дитини у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю, а має місце ухилення обох батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Питання розглядалось на засіданні комісії без присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вони були завчасно, належним чином повідомлені та не подавали заяви про відкладення засідання та намір взяти в ньому участь.

За результатами розгляду матеріалів справи, членами комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність відібрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , враховуючи, що вони свідомо, протягом тривалого часу ухиляються від обов`язку щодо виховання та утримання сина, не піклуються про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Враховуючи вищевикладене та рішення комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Багачевської міської ради Черкаської області вважає за доцільне відібрання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав, про що до суду надано висновок органу опіки та піклування Багачевської міської ради Черкаської області №4094/02-21 від 09.12.2024 (а.с.120-124).

А також дані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які пояснили, що вони знають сім`ю ОСОБА_1 , де проживає ОСОБА_5 з бабусею та дідусем, батьки хлопчика залишили його, дитину не відвідують, усунулися від участі в житті дитини, утриманням та вихованням дитини не займаються. Дитиною повністю займається бабуся та дідусь, забезпечують його матеріально та створили всі належні умови для його проживання.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини регламентовані ст. 150 СК України, до яких, зокрема, віднесено:

- виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

- поважати дитину.

Заборонені будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, заборонені фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 у зв`язку з фізичною та розумовою незрілістю дитина потребує особливої охорони, турботи і допомоги, у т.ч. належного правового захисту, для повного і гармонійного розвитку її особистості дитині необхідно рости в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Ст. 164 СК України регламентовані підстави позбавлення батьківських прав, натомість з урахуванням вимог ст. 170 цього Кодексу визначені підстави у п. 2-5 можуть бути також підставами для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України до таких підстав віднесено ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Аналізуючи долучені до матеріалів справи докази на предмет їх достовірності, належності та допустимості, а сукупність наданих доказів на предмет їх достатності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Сукупність наданих доказів, з урахуванням пояснень учасників, підтверджують допущені відповідачами порушення батьківських обов`язків, зокрема ухилення від обов`язків щодо виховання дитини, а також підтверджують, що залишення дитини у відповідачів є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

У постанові від 01.04.2020 по справі № 473/1555/19 (провадження №61-22786св19) КЦС ВС висловив наступну правову позицію. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

З урахуванням наведеного, порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дитини посилається позивач, враховуючи особу і поведінку відповідачів, а також ураховуючи, що відібрання дитини від батьків може бути застосовано лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дитини у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених судом конкретних обставинах, суд дійшов висновку, про неможливість залишення дитини у батьків, адже це буде суперечити інтересам дитини, тому суд вважає за необхідним відібрати без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_3 та у ОСОБА_4 неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області для подальшого призначення опікуна.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання про відшкодування судових витрат позивач не ставить.

На підставі наведеного ст. 150, 155, 164, 165, 170 СК України та керуючись ст.12, 13, 76-81, 141, 142, 258, 265, 280, 281, 282, 352, 354, 355, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області про відібрання дитини від матері та батька без позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Відібрати без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області для подальшого призначення опікуна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.А. Здоровило

Повний текст рішення виготовлено 13 лютого 2025 року.