Справа № 183/7498/24
№ 2/183/3448/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Фролової В.О.

за участю секретаря судового засідання Болкарьової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача Нестеченка Дмитра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник позивача, адвокат Нестеченко Д.С., звернувся до суду з позовом, в інтересах ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , що здійснюється на підставі судового наказу від 27 червня 2023 року виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 183/7335/23.

Також, просив суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 у розмірі частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але неменше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви.

Обґрунтовуючи позовну заяву, представник позивача зазначив, що з 13 травня 2006 року позивач та відповідач перебувають у шлюбі, в якому народилось двоє дітей:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки позивач на час звернення із позовом проживає та працює у Нідерландах у м. Шаген, до кінця травня 2024 року молодший син, ОСОБА_2 , проживав спільно зі своїм батьком на території України. Проте, з 30 травня 2024 року, молодший син виїхав за межі України до матері, позивача у справі, проти чого не заперечував відповідач, та перебуває зараз на її утриманні. Вважає, що воєнний стан в Україні, систематичні ракетні обстріли, роблять проживання на території України таким, що ставить життя молодшого сина та його здоров`я під загрозу, тому його проживання разом із матір`ю у Нідерландах, де він буде перебувати в безпеці та здобути європейську освіту, відповідає інтересам дитини.

Після переїзду молодшого сина, ОСОБА_2 , у Нідерланди, стало відомо, що 29 травня 2024 року державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рибак О.О. відкрито провадження з виконання судового наказу № 183/7335/23 від 27 червня 2023 року, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, щодо стягнення з неї на користь ОСОБА_2 , на утримання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини щомісяця. Починаючи з 15 червня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 25 липня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Також в рамках даної справи позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні вказаної заяву, оскільки запропонований представником позивача спосіб забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з неї аліментів на користь відповідача за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог про припинення стягнення з неї аліментів.

Представник позивача, ОСОБА_5 через підсистему «Електронний суд» подав заяву від 03 грудня 2024 року про розгляд даної справи без участі позивача та її представника. Також надав постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 183/7459/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом надати відзив не скористався, будь-яких клопотань та заяв до суду не надходило.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05 лютого 2025 року, з урахуванням перебування судді на лікарняному з 06 лютого по 11 лютого 2025 року є дата складення повного судового рішення 12 лютого 2025 року.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15 червня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибак О.О. від 29 травня 2024 року відкрито виконавче провадження за № ВП 75167261 за вказаним судовим наказом.

Відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 183/7459/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей, встановлено, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхав з матір`ю до Нідерландів, та на територію України не повертався.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, як вбачається зі змісту зазначеної постанови апеляційної інстанції, факт проживання дитини, неповнолітнього ОСОБА_2 з матір`ю у Нідерландах, відповідач не заперечував.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, в даному випадку батько дитини, не витрачає отримувані ним аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Таким чином, суд, з урахуванням досліджених доказів у справі, враховуючи перебування неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матерію на її утриманні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача.

Вирішуючи питання про момент припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду.

Отже слід визначити, що припинення стягнення аліментів починається з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Нормами ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову в частині стягнення з неї аліментів, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, необхідно допустити до негайного виконання.

Також з відповідача на користь держави та на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 430 ЦПК України та

ст. ст. 180, 181, 182, 199, 200 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів - задовольнити.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що здійснюється на підставі судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 183/7335/23 від 27 червня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 липня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП- НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Фролова