Провадження №22-ц/811/1209/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні представниці відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представниці відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 позивачки ОСОБА_5 , її представниці ОСОБА_6 , третьої особи ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова в складі судді Нора Н.В. від 04 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишина Назара-Павла Андрійовича, третіх осіб ОСОБА_7 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності, скасування запису про державну реєстрацію, зобов`язання до вчинення дій, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про часткове скасування свідоцтва про право власності, зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишина Назара-Павла Андрійовича, третіх осіб ОСОБА_7 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності, скасування запису про державну реєстрацію, зобов`язання до вчинення дій відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про часткове скасування свідоцтва про право власності, зобов`язання до вчинення дій відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю:

- визнати незаконними та скасувати Розпорядження Личаківської районної адміністрації №94 від 25.01.2002 року «Про оформлення права спільної сумісної власності на в квартиру АДРЕСА_1 » та виданого на підставі нього Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 25.01.2002 року та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014 року індексний номер 22562888 та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014 року індексний номер 22563223 в частині включення до складу квартири АДРЕСА_2 нежитлових площ приміщень сходової клітки 11-6,4 м.кв (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м) та коридору під літ.І-1,7 м.кв (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ. 1-10 площею 1,3 кв.м) та скасувати запис про державну реєстрацію про право власності 5895534 та запис про державну реєстрацію про право власності 5895713 внесені на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 13543034 від 04.06.2014 року державним реєстратором Корнєєвою Є.Ю. реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції;

- зобов`язати ОСОБА_7 , ОСОБА_5 привести приміщення коридору та сходової клітки сходової клітки И-6,4 м.кв (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м) та коридору під літ.І- 1,7 м.кв (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ. 1-10 площею 1,3 кв.м) до попереднього стану та усунути перешкоди в користуванні даними приміщеннями.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин справи.

Зазначає, що суд відмовивши у задоволенні зустрічного позову покликався на те, що приміщення сходової клітки 11-6,4 кв.м та коридору під літ.І-1,7 м.кв., які входять до складу квартири АДРЕСА_1 , ніколи не перебували у спільному користуванні мешканців квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 цього будинку, а оскаржувані мною реєстрації прав, які є предметом позовних вимог, жодним чином не стосуються приміщення сходової клітки та коридору в цьому ж будинку. Однак такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить наявним у матеріалах справи документам. Звертає увагу, що у 1996 році квартира АДРЕСА_4 була приватизована ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Проте, невірним є твердження суду в рішенні про те, що при приватизації до складу квартири АДРЕСА_2 включено приміщення сходової клітки 11-6,4 кв.м (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м) та коридору під літ.І- 1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ. 1-10 площею 1,3 кв.м) (а.с.13). Вважає, що суд не надав належної оцінки документам, на підставі яких відповідачі за зустрічним позовом збільшували площу своєї квартири, і саме тому не встановив, що в ході такого збільшення вони безпідставно, без жодних правовстановлюючих документів приєднали до складу квартири АДРЕСА_2 спірні приміщення сходової клітки та коридору. Так, в ході приватизації у 1996 році до складу квартири АДРЕСА_1 , приміщення сходової клітки та коридору першого поверху не входили і не могли увійти, оскільки ними користувались мешканці обох квартир, оскільки іншого шляху дістатись другого поверху, де розташована квартира ОСОБА_11 не існувало. Відтак, для встановлення підставності включення до складу квартири АДРЕСА_2 цих приміщень, суд повинен був дослідити та надати належну оцінку усіх розпорядчих документів, якими узаконювались зміни площі квартири АДРЕСА_2 . В ході виконання розпорядженням №803 Личаківська районна адміністрація ЛМР від 03.07.2001 року власники квартири АДРЕСА_2 звертаються до ЛОР БТІ та ЕО, яке складаючи техпаспорт проставляє на ньому штамп, про те, що є відхилення загальної площі квартири: площі приміщень 1-1 площею 12,1 та 1-10 площею 1,3. З даного техпаспорта чітко видно, що власники квартири АДРЕСА_2 не просто захопили площі загального коридору та сходової клітки, але й за рахунок цих приміщень розширили фактично свій коридор, без жодних на це правових підстав, дозволів чи проектів. Посилався на те, що законно приєднання спірних приміщень до квартири АДРЕСА_2 могло відбуватись з отриманням згоди від інших співвласників, оскільки такі приміщення є приміщеннями спільного загального користування і відповідно до документації на квартиру АДРЕСА_3 з такого користування ніколи не вибували, а отже і не могли без згоди власників квартири АДРЕСА_3 бути приєднані до квартири АДРЕСА_2 та перебудовані. Крім того, таке приєднання в будь-якому випадку незалежно від необхідності отримувати згоду сусідів на час захоплення спірних площ та видачі спірних Розпоряджень і Свідоцтва на право власності мало відбуватись на підставі рішення органів влади про об`єднання, поділ або розширення приміщень. Оскільки сходова клітина та частина загального коридору не ввійшла при приватизації до складу квартир АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 ці приміщення як нежитлові продовжували перебувати в розпорядженні Львівської міської ради та перебували в загальному користуванні мешканців квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

В судове засідання окрім представниці відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представниці відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 позивачки ОСОБА_5 , її представниці ОСОБА_6 , третьої особи ОСОБА_7 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці відповідачів на підтримання апеляційної скарги, позивачки, її представниці та третьої особи в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, інвентаризаційної справи Львівського МБТІ та ЕО на будинок АДРЕСА_5 , оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на неї, зустрічних позовів, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.4, 5, 10, 12, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 182, 382 ЦК України, ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», та відмовляючи у задоволені первісного та зустрічних позовів, виходив з того, що за адресою: АДРЕСА_5 розташований двоквартирний житловий будинок, в якому на 1 поверсі знаходиться квартира АДРЕСА_2 , 1/3 частка якої належить на праві приватної власності позивачу за первісним позовом (відповідачу за зустрічним позовом) ОСОБА_5 та 2/3 частки - ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014р. індексний номер 22563223 та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014р. індексний номер №22562888 (а.с.16, 18). Квартира АДРЕСА_3 в даному будинку знаходиться на 2 поверсі та належить на праві власності відповідачам за первісним позовом (позивачам за зустрічними позовами) ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №128357286 від 20.06.2018 року та Витягом №128357367 від 20.06.2018 року. Квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 90,7 кв.м в даному будинку було приватизовано ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в 1996 році, до складу якої включено приміщення сходової клітки ІІ-6,4 кв.м (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м) та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м) (а.с.13). Квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 94,8 кв.м в даному будинку було приватизовано в 1984 році ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , в результаті приватизації до складу квартири відійшло горище, що підтверджується техпаспортом на квартиру, наявним в матеріалах справи. Встановлено, що в даному будинку відбулась реконструкція квартири АДРЕСА_3 , розширення площі квартири за рахунок зайняття площі горища та переобладнання (реконструкція) його у корисну (житлову) площу квартири. Дозвіл на проведення реконструкції квартири АДРЕСА_3 отримав ОСОБА_13 у 1987 році на підставі рішення виконавчого комітету Червоноармійської ради народних депутатів №896 від 13.10.1987року «Про реконструкцію будинку АДРЕСА_6 » (в подальшому АДРЕСА_6 була перейменована на АДРЕСА_5 ). Здійснення такої реконструкції за твердженнями відповідачів за первісним позовом було обумовлена необхідністю облаштувати окремий вхід на другий поверх, оскільки мешканці квартири АДРЕСА_2 створювали перешкоди для вільного проходу на другий поверх, встановивши самовільну перегородку. Крім того, квартира АДРЕСА_3 і до приватизації розташовувалась в мезоніні будинку (верхній на півповерх або надбудова над серединою невеликого житлового будинку, яка поєднана з дахом будинку) та доступу до даного приміщення мешканці квартири АДРЕСА_2 ніколи не мали, оскільки єдиний прохід до даного приміщення був через квартиру АДРЕСА_3 . Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 06.09.2002 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_12 . ОСОБА_1 , Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Львівського міськвиконкому, третьої особи Личаківської РА ЛМР про усунення перешкод в користуванні квартирою, демонтаж нежилого приміщення, відновлення вентиляційного та димового каналів, затверджено мирову угоду сторін (підписану також особисто ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ), встановлено, що позивачі погоджуються з проектними пропозиціями згідно яких була вже здійснена реконструкція будинку по АДРЕСА_7 і зобов`язуються не пред`являти претензій до суміщеного санвузла квартири АДРЕСА_3 , який знаходиться над кухнею квартири АДРЕСА_2 та до існуючих каналізаційних стояків квартири АДРЕСА_3 , до невиведеного димового та вентиляційного стояка; ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зобов`язуються сплатити ОСОБА_7 та ОСОБА_10 грошову компенсацію за понесені незручності в користуванні житлом в сумі 1000доларів США, що еквівалентно 5200 грн; ОСОБА_10 , ОСОБА_7 не заявлятимуть жодних претензій з приводу реконструкції (вирівнювання мезоніну, побудови третього поверху) квартири АДРЕСА_3 . В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_10 , ОСОБА_7 від 06.09.2002 року до Личаківської районної адміністрації, яка підписана особисто ними та якою вони погодилися з проектними та з фактично вже проведеною реконструкцією будинку по АДРЕСА_7 і не мають жодних претензій щодо розташування ванної кімнати, туалету та інших комунікацій в цій квартирі (а.с.26). Зважаючи на вказане, суд прийшов до висновку, що ні горище, ні приміщення сходової клітки та коридору ніколи не перебувало у спільному користуванні мешканців квартири АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 . Горище входило до складу квартири АДРЕСА_3 ще до народження самої позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а приміщення сходової клітки та коридору входило до складу квартири АДРЕСА_2 . Відтак, в даному випадку квартира АДРЕСА_3 внаслідок свого розташування включала горище, а квартира АДРЕСА_2 приміщення сходової клітки та коридору, які не вважається допоміжним приміщенням будинку в цілому, оскільки в них не розташоване технічне обладнання будинку, горище призначалось для обслуговування тільки квартири АДРЕСА_3 і відповідно використовувалось тільки її мешканцями, а приміщення сходової клітки та коридору квартири АДРЕСА_2 . Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача за первісним позовом ОСОБА_5 щодо фальсифікації підписів її батьків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 на заяві від 06.09.2002 року до Личаківської районної адміністрації, оскільки така завірена печаткою Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради. Враховуючи вищенаведене, оскарження позивачем за первісним позовом та позивачами за зустрічними позовами реєстрації прав та обтяжень, яка є предметом позовних вимог, жодним чином не стосувалася горища, приміщення сходової клітки та коридору в будинку АДРЕСА_5 , а тому первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги не підтверджені жодними доказами та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, перевіряючи рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги. вважає, що такі висновки суду в оскаржуваній частині зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає до часткового скасування.

У грудні 2019 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишина Назара-Павла Андрійовича, третіх осіб ОСОБА_7 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, в кому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просила:

визнати незаконним та скасувати:

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41711860 від 20.06.2018 року, прийняте державним реєстратором Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишин Назаром-Павлом Андрійовичем та

видані на його підставі:

Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний №128357286 від 20.06.2018 року;

та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний №128357367 від 20.06.2018 року та

Змінити:

запис про державну реєстрацію права власності №26718681 та запис про державну реєстрацію права власності №26718666, внесені на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41711860 від 20.06.2018 року, прийняте державним реєстратором Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишин Назаром-Павлом Андрійовичем, на попередній запис, що був актуальний (діючий) відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру, від 27 липня 1994 року №24064, виданого Львівською міською адміністрацією, записаний в реєстрову книгу за №9267 від 05.08.1994 року;

зобов`язати відповідачів за їх рахунок привести приміщення поверху-мезонин (другого поверху) у житловому будинку розміщеного за адресою: АДРЕСА_5 до попереднього стану та усунути перешкоди у користуванні спільним горищем.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що за адресою: АДРЕСА_5 розташований двоквартирний житловий будинок, квартира АДРЕСА_2 в якому знаходиться на 1 поверсі та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (1/3 спільна часткова) та ОСОБА_7 (2/3 спільна часткова), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014р. індексний номер 22563223 та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014р. індексний номер №22562888. Квартира АДРЕСА_3 в даному будинку знаходиться на 2 поверсі та належить на праві власності ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №128357286 від 20.06.2018 року та Витягу №128357367 від 20.06.2018 року. Підставою для внесення запису було Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41711860 від 20.06.2018 року, прийняте державним реєстратором Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Павлишин Назаром-Павлом Андрійовичем. Згідно з техпаспортом квартири АДРЕСА_3 в даному будинку на поверсі-мезонин розташоване горище. Згідно з ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 06.09.2002 року, якою затверджено мирову угоду сторін, відбулась реконструкція квартири АДРЕСА_3 в даному будинку, розширення площі квартири за рахунок зайняття площі горища та переобладнання (реконструкція) його у корисну (житлову) площу квартири. Проте, дана мирова угода не була підписана позивачем та Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради. В матеріалах вказаної цивільної справи є заяви батьків позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_14 про надання згоди на проектні пропозиції даної реконструкції, проте дана заява є сфальсифікована і не підписувалась батьками позивача та самою позивачкою. Також немає згоди органу опіки та піклування для здійснення відмови її батьків від горища, оскільки позивач на той час була неповнолітньою. Згідно листа від 14.08.2001р. вих.№02/Ко-2075 Личаківської РА ЛМР при проведенні даної реконструкції було допущено відхилення від розпорядження рай адміністрації в результаті чого дане переобладнання кваліфікується як самовільне. Крім цього, відповідачами встановлено санвузол над житловою кімнатою квартири АДРЕСА_2 позивача і ще 05.02.2001 року вих.№194/01 Санітарно-епідеміологічна станція Личаківського району м.Львова вимагала від відповідачів провести реконструкцію квартири АДРЕСА_3 з неухильним дотриманням вимог проектної документації. Також висновком щодо проектної документації на реконструкцію квартири АДРЕСА_3 від 17.05.2010р. №04/1384 та висновком від 31.03.2011р. №04-976 Управління охорони історичного середовища ЛМР не може її погодити, оскільки роботи, виконані на даному об`єкті спотворили пам`ятку архітектури.

У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності, скасування запису про державну реєстрацію, зобов`язання до вчинення дій, в якому просила:

визнати незаконним та скасувати:

розпорядження Личаківської районної адміністрації №1530 від 16.11.2001 року;

розпорядження №94 Личаківської районної адміністрації від 25.01.2002 року «Про оформлення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 »;

та видані на підставі нього:

Свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 25.01.2002 року

та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.06.20014 року індексний номер 22562888

та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014 року індексний номер 22563223

в частині включення до складу квартири АДРЕСА_2 нежитлових приміщень:

ходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м)

та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м);

скасування:

запису про державну реєстрацію про право власності 5895534;

та запису про державну реєстрацію про право власності 5895713 внесених на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 13543034 від 04.06.2014 року державним реєстратором Корнєєвою Є.Ю. реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції;

зобов`язання ОСОБА_7 , ОСОБА_5 привести приміщення:

?коридору та сходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м.)

?та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м) до попереднього стану

?та усунути перешкоди в користуванні даними приміщеннями.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що їй на підставі Свідоцтва про право власності належить частка в квартирі АДРЕСА_8 , площею 94,8кв.м., яку було приватизовано в 1994 році. Відповідачами ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в 1996 році було приватизовано квартиру АДРЕСА_2 в даному будинку загальною площею 90,7кв.м., до складу якої незаконно без згоди органу опіки та піклування Личаківської РА ЛМР включено приміщення сходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м) та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м). Розпорядженням №803 від 03.07.2001 року Личаківська районна адміністрація дозволила власникам квартири АДРЕСА_2 експлуатувати самовільно збудовану закриту лоджію, до якого внесено зміни розпорядженням Личаківської районної адміністрації №1530 від 16.11.2001 року і до складу квартири ввійшли загальний коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м (основний вхід в будинок) та за рахунок приміщень сходової клітки, яка перебувала в загальному користуванні першого поверху збільшується в два рази площа коридора під літ.1-1, що входить до квартири АДРЕСА_2 на підставі подання уточненого техпаспорту на квартиру. Дані приміщення незаконно зайняті і включені до складу квартири АДРЕСА_2 в ході постійних перебудов та перепланування, подання безліч переробленої технічної документації, на підставі якої вносились зміни до розпоряджень Личаківської РА ЛМР, якими вирішувались питання узаконення добудов, що проводились без відома та згоди власників квартири АДРЕСА_3 . На підставі даних розпоряджень Личаківська РА приймає розпорядження №94 від 25.01.2002 року «Про оформлення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 » та видає Свідоцтво про право власності на квартиру №ЛЖ0519 від 25.01.2002 року. В поверховий план за 1988 рік внесено зміни 10.07.2001 року: зміна площі коридору з 6,8кв.м. до 12,1 кв.м за рахунок приєднання спільних сходової клітки та сходів; приєднання до квартири АДРЕСА_2 спільного основного входу, який змінив площу з 1,7кв.м. на 1,3 кв.м.; розмір сходової клітки, яка веде в підвал змінено з 6,4 кв.м. на 3,00кв.м. (перенесено вхід в підвал через приміщення вбудованої шафи). Таким чином, передача будь-якого допоміжного приміщення чи конструктивних елементів таких будинків у володіння і користування одного або декількох співвласників зачіпає інтереси інших мешканців будинку і призводить в подальшому до обмеження їх прав. Включення приміщень спільного користування до складу квартири АДРЕСА_2 без згоди інших співвласників є неправомірним. Також на день приватизації квартири вона була неповнолітньою, а тому також необхідна була згода органу опіки і піклування, яка не надавалась.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про часткове скасування свідоцтва про право власності, зобов`язання до вчинення дій, в якому просив:

визнати незаконними та скасувати:

розпорядження Личаківської районної адміністрації №94 від 25.01.2002 року «Про оформлення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 »;

та видані на підставі нього:

Свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 25.01.2002 року;

та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014 року індексний номер 22562888;

та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014 року індексний номер 22563223

в частині включення до складу квартири АДРЕСА_2 нежитлових приміщень:

сходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м);

та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м);

скасувати:

?запис про державну реєстрацію про право власності 5895534;

?та запис про державну реєстрацію про право власності 5895713 внесені на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 13543034 від 04.06.2014 року державним реєстратором Корнєєвою Є.Ю. реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції;

- зобов`язати ОСОБА_7 , ОСОБА_5 привести приміщення:

?коридору та сходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м.)

?та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м) до попереднього стану;

?та усунути перешкоди в користуванні даними приміщеннями.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на підставі Свідоцтва про право власності належить частка в квартирі АДРЕСА_8 , площею 94,8кв.м., яку було приватизовано в 1994 році. Усі вказані розпорядження Личаківської РА ЛМР стосувались виключно узаконення самовільно збудованої лоджії (веранди, балкону), питання про приєднання до квартири АДРЕСА_2 допоміжних приміщень відповідачами не ставилось. Оскільки сходова клітка та частина загального коридору не ввійшла при приватизації до складу квартир АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 , ці приміщення як нежитлові продовжували перебувати в розпорядженні ЛМР та загальному користуванні мешканців будинку. Рішення міськвиконкому або розпорядження райадміністрації про приєднання з подальшим переплануванням та переобладнанням квартир та приміщень до яких відбувається приєднання готується після подання заявником платіжних документів про оплату вартості нежитлового приміщення (нежитлової площі). Таким чином, безоплатне включення до складу квартири АДРЕСА_2 без наявності рішення рай адміністрації нежитлових площ є незаконним.

Рішення суду оскаржене в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 , а тому в іншій частині (вирішення первісного позову та зустрічного позову ОСОБА_3 ) не переглядається.

Із матеріалів справи, що надійшла на розгляд до апеляційного суду, зокрема, позовної заяви, відзиву на неї, зустрічних позовів, апеляційної скарги, а також інвентаризаційної справи на спірний будинок, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 розташований двоквартирний житловий будинок, в якому на 1 поверсі знаходиться квартира АДРЕСА_2 , 1/3 частка якої належить на праві приватної власності позивачу за первісним позовом (відповідачу за зустрічним позовом) ОСОБА_5 та 2/3 частки ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014р. індексний номер 22563223 та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014р. індексний номер №22562888 (а.с.16, 18).

Квартира АДРЕСА_3 в даному будинку знаходиться на 2 поверсі та належить на праві власності відповідачам за первісним позовом (позивачам за зустрічними позовами) ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №128357286 від 20.06.2018 року та Витягом №128357367 від 20.06.2018 року.

Квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 94,8 кв.м в даному будинку було приватизовано в 1984 році ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , в результаті приватизації до складу квартири відійшло горище, що підтверджується техпаспортом на квартиру, наявним в матеріалах справи.

Встановлено, що в даному будинку відбулась реконструкція квартири АДРЕСА_3 , розширення площі квартири за рахунок зайняття площі горища та переобладнання (реконструкція) його у корисну (житлову) площу квартири. Дозвіл на проведення реконструкції квартири АДРЕСА_3 отримав ОСОБА_13 у 1987 році на підставі рішення виконавчого комітету Червоноармійської ради народних депутатів №896 від 13.10.1987року «Про реконструкцію будинку АДРЕСА_6 » (в подальшому АДРЕСА_6 була перейменована на АДРЕСА_5 ). Здійснення такої реконструкції за твердженнями відповідачів за первісним позовом було обумовлена необхідністю облаштувати окремий вхід на другий поверх, оскільки мешканці квартири АДРЕСА_2 створювали перешкоди для вільного проходу на другий поверх, встановивши самовільну перегородку. Крім того, квартира АДРЕСА_3 і до приватизації розташовувалась в мезоніні будинку (верхній на півповерх або надбудова над серединою невеликого житлового будинку, яка поєднана з дахом будинку) та доступу до даного приміщення мешканці квартири АДРЕСА_2 ніколи не мали, оскільки єдиний прохід до даного приміщення був через квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 06.09.2002 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_12 . ОСОБА_1 , Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Львівського міськвиконкому, третьої особи Личаківської РА ЛМР про усунення перешкод в користуванні квартирою, демонтаж нежилого приміщення, відновлення вентиляційного та димового каналів, затверджено мирову угоду сторін (підписану також особисто ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ), встановлено, що позивачі погоджуються з проектними пропозиціями згідно яких була вже здійснена реконструкція будинку по АДРЕСА_7 і зобов`язуються не пред`являти претензій до суміщеного санвузла квартири АДРЕСА_3 , який знаходиться над кухнею квартири АДРЕСА_2 та до існуючих каналізаційних стояків квартири АДРЕСА_3 , до невиведеного димового та вентиляційного стояка; ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зобов`язуються сплатити ОСОБА_7 та ОСОБА_10 грошову компенсацію за понесені незручності в користуванні житлом в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно 5200 грн; ОСОБА_10 , ОСОБА_7 не заявлятимуть жодних претензій з приводу реконструкції (вирівнювання мезоніну, побудови третього поверху) квартири АДРЕСА_3 .

Також, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_10 , ОСОБА_7 від 06.09.2002 року до Личаківської районної адміністрації, яка підписана особисто ними та якою вони погодилися з проектними та з фактично вже проведеною реконструкцією будинку по АДРЕСА_7 і не мають жодних претензій щодо розташування ванної кімнати, туалету та інших комунікацій в цій квартирі (а.с.26).

Окрім цього, згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 приватизованою в 1996 році ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 до її складу включено: три житлові кімнати площами: 18.7 кв.м.; 23,7 кв.м.; 20,4 кв.м; кухня площею 15,8 кв.м., ванна кімната - 3,1 кв.м., вбиральні - 1,2 кв.м., коридор - 6,8 кв.м., вбудована шафа 1.0 кв.м. Також підвал загальною площею 21,5 кв.м. Щодо спірних приміщень за зустрічним позовом ОСОБА_1 , а саме приміщення сходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м) та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м), то такі до складу квартири АДРЕСА_2 у 1996 році не ввійшли (т. 2 а.с. 140-142), як помилково вважав суд першої інстанції.

Спірні приміщення за зустрічним позовом: сходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м) та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м)на час приватизації 1996 року квартири АДРЕСА_2 були приміщеннями загального користування будинку та перейшли у власність відповідачів за зустрічним позовом після 2002 року після ухвалення та видачі оспорюваних розпорядження та свідоцтв про право власності.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

За ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За статтею 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Крім цього, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначеними нормами закону закріплено принцип непорушності права приватної власності в тому числі спільної часткової та сумісної, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника (в тому числі частини майна) володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна чи його частини право вимагати усунення будь-яких порушень його права, зокрема, права користування.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно ч. 2 ст. 10 до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Також, відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_15 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків № 1-2/2004 р). від 02 березня 2004 року, допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Як вказано вище суд першої інстанції помилково вважав, що спірні приміщення за зустрічним позовом: сходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м) та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м)на час приватизації 1996 року квартири АДРЕСА_2 увійшли до площі вказаної квартири, яка була приватизована. Навпаки, як вбачається із матеріалів інвентаризаційної справи на спірний будинок та техпаспорту на вказану квартиру станом на 1996 рік такі залишилися приміщеннями загального користування будинку та відповідно належали як власникам квартири АДРЕСА_2 , так і власникам квартири АДРЕСА_3 , як приміщення загального користування (допоміжні приміщення), що належать усім власникам квартир та нежитлових приміщень житлового будинку. Згодом ці спірні приміщення перейшли у власність відповідачів за зустрічним позовом та ввійшли до складу квартири АДРЕСА_2 після 2002 року після ухвалення та видачі оспорюваних розпорядження та свідоцтв про право власності. Згода співвласників квартири АДРЕСА_3 , зокрема, позивача ОСОБА_16 на передачу у власність відповідачів за зустрічним позовом вказаних спірних приміщень відсутня.

Відповідно в подальшому у 2002 році ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 набувши право власності на спірні приміщення сходової клітки та коридору без згоди співвласників квартири АДРЕСА_3 порушили вимоги закону, за якими такі приміщення є приміщеннями, які належать до спільної власності усіх власників квартир та нежитлових приміщень будинку.

Однак, на момент спірних правовідносин (2002 рік) діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 № 1540-06.

Відповідно до ст. 71 Цивільний кодекс Української РСР № 1540-06 загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно з ст. 75 Цивільний кодекс Української РСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Відповідно до ст. 76 Цивільний кодекс Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Враховуючи ст. 71, 75, 76 Цивільного кодексу Української РСР, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволені вимог про визнання незаконним та скасувати розпорядження Личаківської районної адміністрації №94 від 25.01.2002 року «Про оформлення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 » та виданого на підставі нього Свідоцтва про право власності на квартиру №ЛЖ0519 від 25.01.2002 року в частині включення до складу квартири АДРЕСА_2 нежитлових приміщень сходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8 кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м) та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м) слід було б відмовити за пропуском строку позовної давності, оскільки позивачем заявлено обґрунтований позов, однак із пропуском строку позовної давності.

Щодо вимог про скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014 року індексний номер 22562888; Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014 року індексний номер 22563223; запису про державну реєстрацію про право власності 5895534 та запису про державну реєстрацію про право власності 5895713 внесених на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 13543034 від 04.06.2014 року державним реєстратором Корнєєвою Є.Ю. реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, а також про зобов`язання ОСОБА_7 , ОСОБА_5 привести приміщення коридору та сходової клітки ІІ-6,4 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 частина площею 6,8кв.м коридору 1-1 площею 12,1 кв.м.) та коридору під літ.І-1,7 м.кв. (згідно техпаспорту квартири АДРЕСА_2 коридор під літ.1-10 площею 1,3 кв.м) до попереднього стану та усунути перешкоди в користуванні даними приміщеннями, то в задоволенні таких відповідно слід було б відмовити за безпідставністю, як похідних від двох попередніх вимог, у задоволенні яких відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції вказаного не враховано рішення суду в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших правових підстав.

Доводи ж апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими, та таку слід задовольнити частково.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч. 1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 04 березня 2024 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра