Справа № 405/3446/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Фільштейна В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стахєєв О.О., звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме з відповідача ОСОБА_2 3000 грн. франшизи та 10000 грн. моральної шкоди, а з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - 19792,60 грн., що складається з: вартість відновлювального ремонту 14 612,00 грн.; запчастини 8 180,52 грн.; експертна оцінка - 4 220,00 грн. за відрахуванням франшизи в сумі 3000,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що 02.12.2022 року о 15:00 год. в м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з ВАЗ 11183 110 20, номерний знак НОМЕР_1 , був не уважним, рухаючись заднім ходом не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з припаркованим т/з Honda Accord, номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 б), 10.9, 13.1 ПДР України.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2023 року визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

Вказує, що вартість відновлювального ремонту т/з Honda Accord, номерний знак НОМЕР_2 склала 22 792,58 грн., згідно висновку експерта.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу винної сторони була застрахована ПрАТ «УПСК», згідно полісу від 21.10.2022 року.

У добровільному порядку ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП не відшкодував.

За таких обставин, посилаючись на норми діючого законодавства, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 4831,20 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті.

29.06.2023 року за вх. № 16513 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зокрема вказав, що в результаті ДТП було лише пошкоджене лакофарбове покриття правої передньої частини бамперу т/з Honda Accord, на якому залишилися сліди червоної краски автомобіля відповідача, проте інші пошкодження з`явились раніше і не мають ніякого відношення до ДТП за участю ОСОБА_2 . Автомобіль відповідача застрахований і договір страхування передбачає можливість відшкодування шкоди, що завдана майну, в розмірі 160 000,00 грн. Франшиза визначена 3200,00 грн. Відповідач запропонував позивачу сплатити йому 3000,00 грн., а решту сплатить страхова компанія, від чого ОСОБА_1 відмовився. Вказує, що був запрошений позивачем для проведення експертного автотоварознавчого дослідження, яке проводив експерт ОСОБА_3 , проте висновок складений експертом Філь О.П., який працює у м. Запоріжжя. Вважає висновок експерта наданий позивачем таким, що викликає сумніви. Не погоджується з сумою матеріальної шкоди, витрат на експертне дослідження, сумою моральної шкоди визначеною позивачем та розміром судових витрат. Крім того, вказав, що позивач є неналежним, оскільки власником т/з Honda Accord, номерний знак НОМЕР_2 є інша особа.

04.07.2023 року за вх. № 16989 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ПрАТ «УПСК» позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Зокрема вказав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія т/з ВАЗ 11183 110 20, номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УПСК» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/22927888. Позивач у порядку встановленому законом, із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «УПСК» не звертався, тому страховиком не приймалось рішення по даному страховому випадку. Позивачем не надано доказів, які підтверджують його майнового інтересу щодо пошкодженого майна, власником транспортного засобу є інша особа. Не погоджується з оцінкою шкоди. Крім того, просить стягнути з позивача на користь ПрАТ «УПСК» судові витрати на правовому допомогу в сумі 6000,00 грн.

Ухвалою суду від 02.10.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Фільштейна В.Л. про призначення судової інженерно-транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи відмовлено.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладене в ньому, просив їх задовольнити в повному обсязі. Зокрема вказав, що дійсно власником автомобіля є ОСОБА_4 , а він має право користування автомобілем. З моменту ДТП по день закінчення експертного дослідження не користувався автомобілем.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Фільштейн В.Л. у судовому засіданні, посилаючись на викладене у відзиві на позовну заяву, позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, через безпідставність та необґрунтованість.

Представник ПрАТ «УПСК» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом прядку.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 02.12.2022 року о 15:00 год. в м. Кропивницький, по вул. Преображенська, 2, сталась ДТП в якій водій ОСОБА_2 , керуючи т/з ВАЗ 11183 110 20, номерний знак НОМЕР_1 , був не уважним, рухаючись заднім ходом не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з припаркованим т/з Honda Accord, номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.02.2023 року у справі № 405/6763/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за вчинення ДТП 02.12.2022 року о 15.00 год. по вул. Преображенська, 2у м. Кропивницькому, за участю автомобіля марки Honda Accord, номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля марки ВАЗ 11183 110 20, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 6-8).

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4031, складеного судовим експертом Філь О.П. 12.04.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Honda Accord, номерний знак НОМЕР_2 після ДТП на дату оцінки становить 14 612,06 грн., матеріальний збиток, завданий власнику т/з Honda Accord, номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 8 180,52 грн.(а.с.9-31).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який працює директором ТОВ «Юрекс» (експертна установа) пояснив, що судовий експерт ОСОБА_6 працює у ТОВ «Юрекс» за договором, при огляді транспортного засобу був присутній, результат не пам`ятає, але огляд і дослідження робив експерт ОСОБА_6 .

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля ВАЗ 11183 110 20, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , станом на 02.12.2022 року була застрахована у ПрАТ «УПСК»на підставі полісу № 2292788 від 22.10.2022 року. Сума франшизи 3200,00 грн. (а.с.33, 84).

Сума франшизи у розмірі 3200,00 грн. сплачена відповідачем позивачу не була.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV).

Згідно зі ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18.

Згідно з пунктом 1 статті 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суд від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, провадження № 14-95 цс 20, зазначено, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на принцип добросовісності визначає, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи вказані норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема у праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що і не заперечується сторонами, що позивач не звертався до страховика ПрАТ «УПСК» із заявою про здійснення страхової виплати (відшкодування).

Таким чином, суд приходить до висновку, що обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування потерпілій особі не настав, відтак права позивача не є порушеними, а звернення до суду із позовом про стягнення з ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування в розмірі 19792,60 грн. є передчасним.

Відповідно до положень статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на те, що позивачем не вчинено ряд дій, зокрема, подання заяви про страхове відшкодування, що унеможливлює страховика розглянути питання щодо виплати страхового відшкодування, суд вважає, що підстави для стягнення з ОСОБА_2 франшизи в сумі 3000,00 грн., як просить позивач, відсутні та така позовна вимога також є передчасною.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Обґрунтовуючи вимоги в частині заподіяння моральної шкоди, позивач посилається на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, він був позбавлений можливості вільно користуватися автомобілем, в нього змінився його усталений спосіб і ритм життя.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тягар доказування в сфері компенсації моральної шкоди покладається у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, на позивача, який повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок та на відповідача, який доводить відсутність протиправності та вини.

Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність спричиненої позивачу винними діями відповідача моральної шкоди, проте при визначені її розміру суд виходить з конкретних обставин справи, принципів розумності та справедливості, і визначає розмір такої шкоди в сумі 5000 грн., відшкодування яких покладає на винну у ДТП особу ОСОБА_2 .

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 01.04.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Стахєєвим О.О. та ордер на надання правничої (правової ) допомоги від 17.05.2023 року (а.с. 34, 35).

Однак позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), що були виконані адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також доказів, які підтверджують здійснення позивачем відповідних витрат, на підставі яких суд міг би встановити обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена або підлягає сплаті позивачем в рамках даної цивільної справи.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу не обґрунтовані належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягають.

В свою чергу, відповідно до договору про надання правничої (правничої) допомоги № 1/07-2022 від 11.07.2022 року, та ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1320045 від 27.06.2023 року АО «Ентронія права» в особі адвоката Овчаренка Р.В. надавало професійну правничу допомогу ПрАТ «УПСК» у Ленінському районному суді м. Кіровограда (а.с. 76-79, 82).

Відповідно до розрахунку суми судових витрат вказаного у відзиві на позовну заяву та акту від 27.06.2023 року про надання правової допомоги № 110 до договору № 1/07-2022 від 11.07.2022 року вартість наданих послуг складає 6000,00 грн. (а.с. 73-75, 83), яка сплачена замовником перед виконавцем, що підтверджено платіжною інструкцією № 162223103 від 28.06.2023 року (а.с. 81).

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, розгляд справи за відсутності представника, суд приходить до висновку, про стягнення з позивача на користь відповідача ПрАТ «УПСК» витрат понесених товариством на оплату послуг за представництво адвокатом інтересів клієнта у суді першої інстанції в сумі 3000,00 грн.

Крім того, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір, що підлягає відшкодуванню позивачу становитиме 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 10-13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_4 ) моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31.01.2025 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний