провадження 2-о/287/34/25
Справа № 287/198/25
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Русин М.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Олевської міської ради Житомирської області про усиновлення дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Олевського районного суду Житомирської області із вищевказаною заявою, в якій просить:

1. Дозволити громадянину України ОСОБА_1 усиновити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1;

2. Внести зміни в актовий запис цивільного стану про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому змінити прізвище дитини з « ОСОБА_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », по батькові змінити з « ОСОБА_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та записати усиновлювача батьком дитини в графі «відомості про батька» вказати: батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України;

3. Внести зміни в актовий запис цивільного стану про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому змінити прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », по батькові змінити з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та записати усиновлювача батьком дитини в графі «відомості про батька» вказати: батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30.01.2025 року справу передано судді Русину М.Г.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали на відповідність вимогам статей 175, 177, 311 ЦПК України, суд дійшов висновку, що подана заява не відповідає вимогам Кодексу, з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 ЦПК України заява про усиновлення дитини повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім`я, місце проживання заявника, а також прізвище, ім`я, по батькові, вік усиновлюваної дитини, її місце проживання, відомості про стан здоров`я дитини. Заява про усиновлення дитини може також містити клопотання про зміну прізвища, імені, по батькові, дати, місця народження дитини, про запис заявника матір`ю або батьком дитини.

Пунктами 4 та 5 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 224 СК України, при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

На виконання вказаних вимог, заявнику слід привести у відповідність вимоги заяви в прохальній частині з урахуванням того, що приписами законодавства передбачено можливість оголошення особи усиновлювачем, а не постановлення рішення про дозвіл на усиновлення дитини.

Також, в порушення вимог п. 6-10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява не містить: зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних дказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви з тих самих підстав.

Також з доданих матеріалів вбачається, що заява подана до суду в 2025 році, проте усі документи, які підтверджують вказані у ній обставини, датовані 2023 та початком 2024 року, а тому в цій частині потрібно актуалізувати докази, що підтверджують вказані в заяві обставини, станом на час розгляду справи.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Поряд із цим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, про залишення заяви без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Олевської міської ради Житомирської області про усиновлення дитини - залишити без руху.

Надати строк для усунення викладених у мотивувальній частині недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Попередити заявника, що у випадку, якщо в зазначений строк недоліки заяви не будуть усунені, заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М. Г. Русин