Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Тесленко Т. В.,

за участю секретаря

судового засідання - Климченко А. О.,

представника

третьої особи Мазур О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрія Дмитровича, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Решетилівської міської ради, Решетилівська міська рада, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області»; треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції; треті особи: прокурор Полтавської обласної прокуратури, як представник інтересів держави у бюджетній сфері з питань державності і комунальної власності, прокурор Полтавської обласної прокуратури, як представник інтересів держави з питань земельних відносин; про скасування всіх нотаріальних дій стосовно об`єктів нерухомості і відносно яких приватний нотаріус у законному порядку не міг вчиняти жодних нотаріальних дій,

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2024 року з Новосанжарського районного суду Полтавської області до Кобеляцького районного суду Полтавської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрія Дмитровича, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Решетилівської міської ради, Решетилівська міська рада, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області»; треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції; треті особи: прокурор Полтавської обласної прокуратури, як представник інтересів держави у бюджетній сфері з питань державності і комунальної власності, прокурор Полтавської обласної прокуратури, як представник інтересів держави з питань земельних відносин; про скасування всіх нотаріальних дій стосовно об`єктів нерухомості і відносно яких приватний нотаріус у законному порядку не міг вчиняти жодних нотаріальних дій.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 11.11.2024, вказана справа була передана судді Тесленко Т. В.

Ухвалою судді від 12.11.2024 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено в підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 27 листопада 2024 року, яке в подальшому було відкладено за клопотанням позивача ОСОБА_1 на 16.01.2025.

16.01.2025 в підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, надала суду клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження, зазначаючи, що через витятковий випадок відповідач у справі уникає судових засідань та не подав відзиву, в якому б зазначив заперечення щодо наведених нею обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, що позбавляє суд виконати завдання підготовчого провадження, передбачені п.п. 2-3 ч. 1 ст. 189 ЦПК України.

Від відповідача приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрія Дмитровича надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю через робочу завантаженість, більше жодних клопотань, відзивів, заперечень до суду від нього не надходило.

Третя особа ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, однак надала суду клопотання про відкладення розгляду справи через її зайнятість в іншому судовому процесі по іншій справі, також прохала продовжити строк проведення підготовчого провадження, зазначаючи, що через витятковий випадок відповідач у справі уникає судових засідань та не подав відзиву, в якому б зазначив заперечення щодо наведених нею обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, що позбавляє суд виконати завдання підготовчого провадження, передбачені п.п. 2-3 ч. 1 ст. 189 ЦПК України.

Представник третіх осіб Решетилівської міської ради та виконавчого комітету Решетилівської міської ради Дядюнова О. А. надала суду заяви про проведення підготовчого засідання у справі за відсутності їх представника.

Представник третьої особи Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мазур О. О. 16.01.2025 в підготовчому засіданні не заперечувала проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Інші учасники процесу до суду не з`явилися, жодних клопотань, заяв, пояснень, заперечень від них не надходило.

Судом без виходу до нарадчої кімнати постановлена ухвала про відмову в задоволенні клопотання про відкладення справи, роз`яснивши, що відповідно до ст. 191 ЦПК України відповідач у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, має право, а не обов`язок надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 16.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті об 11 год 00 хв 04 лютого 2025 року за участю сторін. Вказана дата визначена з урахуванням клопотання позивачки, де зазначені дати, на які призначені судові засідання, де буде брати участь ОСОБА_1 (стор. 230 т. 5).

20.01.2025 ОСОБА_1 заявила відвід судді.

21.01.2025 суддя Тесленко Т. В. ухвалою суду визнала відвід ОСОБА_1 необгрунтованим, а заяву позивача передано до канцелярії суду для визначення судді для розгляду відповідної заяви.

24.01.2025 суддею Назарьовою Л. В. постановлено ухвалу, якою у задоволенні відводу судді Тесленко Т. В. у вказаній вище справі відмовлено.

04.02.2025 в судове засідання позивачка не з`явилася, але надала клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки об 11:40 год 04.02.2025 призначене судове засідання у справі № 554/13548/24 (1-кс/554/1947/2025), у якому слідчий суддя буде розглядати її скаргу про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000340. Також прохала зупинити провадження в справі до вирішення кримінального провадження № 0000340 (а.с.16 т.6).

Третя особа ОСОБА_2 04.02.2025 надала суду клопотання про відкладення розгляду справи через технічну неможливість приєднатися до відеоконференції та підтримала клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до вирішення кримінального провадження № 0000340 (а.с.18 т. 6).

Відповідач приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Ю. Д. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.14 т. 6).

Представник третьої особи Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мазур О. О. в судовому засіданні надала пояснення, підтримала письмові пояснення, що надані було раніше у справі та при ухваленні рішенні покладалася на розсуд суду.

Інші учасники процесу до суду не прибули, у своїх заявах прохали розгляд справи проводити за їхньої відсутності.

Судом без виходу до нарадчої кімнати постановлена ухвала про відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки позивач та третя особа ОСОБА_2 заявили клопотання про їх участь у справі через відеоконференцзв`язок із власних технічних засобів та не були задіяні станом на 11:00 год 04.02.2025 в будь-яких інших судових процесах, тому їх невихід на запрошення секретаря судового засідання на відеоконференцію у цій справі, суд розцінив як неповажну причину та оголосив продовження розгляду справи. Також без виходу до нарадчої кімнати постановлена ухвала про відмову в задоволенні клопотання про зупинення справи до вирішення кримінального провадження № 0000340, оскільки позивачем не наведено який саме правовстановлюючий документ був кимось підроблений.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

В позовній заяві, поданій 06.03.2023 до Решетилівського районного суду Полтавської області, позивач ОСОБА_1 зазначала, що її мати, яка є позивачкою у справі № 546/160/23, показала їй пояснення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в справі від 17.02.2023 №13.6-8/13, де було зазначено, що приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрій Дмитрович вчиняв нотаріальні дії щодо їхньої з ОСОБА_2 приватної власності без їх відому. Які це нотаріальні дії Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції замовчує, посилаючись на таємницю, тому що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не є особами стосовно яких вчинялися нотаріальні дії. Фактично, відповідач протиправно позбавив їх права власності на їхню квартиру, яка є їх спільною сумісною власністю із 11.10.2005.

Позивачка вважає, що всупереч ст. 30 Конституції України відповідач порушив недоторканість її житла, фактично віддавши його третім особам. Відповідач проводить реєстраційні дії через деякий час, навіть років, після вчинення ним нотаріальних дій. Те, що реєстраційні дії відповідачем вчиняються через великий проміжок часу позивач побачила з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - Номер запису про право власності: 8201882, де договір дарування, ВРТ/785439 оформлений 17.08.2012, а право власності зареєстроване тільки через два роки - 23.12.2014.

З огляду на те, що ОСОБА_3 , який займається рейдерством нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 вже не називає ОСОБА_2 співвласником цієї нежитлової будівлі, то на думку позивачки, йому відомо, що відповідач протиправно відчужив і приватну власність ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона має із 2005 року і яку зареєструвала 19.01.2006.

ОСОБА_1 вважає, що ефективним способом захисту її порушеного права є скасування всіх нотаріальних дій відповідача стосовно об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 (Реєстраційний номер майна: 12057837) та за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер майна: 5034975, внесення запису 19.01.2006) щодо яких приватний нотаріус у законному порядку не міг вчиняти жодних нотаріальних дій.

Тому вона прохає суд скасувати всі нотаріальні дії приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаша Юрія Дмитровича стосовно об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 (Реєстраційний номер майна: 12057837) та за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер майна: 5034975, внесення запису 19.01.2006), відносно яких приватний нотаріус у законному порядку не міг вчиняти жодних нотаріальних дій.

В позовній заяві позивачем поставлено в порядку ст. 93 ЦПК України ряд питань до учасників процесу.

Приватний нотаріус Бєлаш Ю. Д. надав відповіді від 27.03.2023 на стор. 79 т. 1, від 13.05.2024, 16.05.2024 на а.с. 11-12, 88 т. 4 справи, відповідно до яких повідомив, що нотаріальні дії стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_2 (Реєстраційний номер майна: 12057837) та стосовно приватного стоматологічного кабінету за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер майна: 5034975, внесення запису 19.01.2006, не вчинялися.

На запитання, чому не подивилися Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 та приватний стоматологічний кабінет за адресою: АДРЕСА_1 належить іншим особам, а не тим стосовно кого вчиняли нотаріальні дії, зазначив, що перевірка здійснюється при вчиненні нотаріальної дії з нерухомим майном, а з вказаним майном жодних дій нотаріусом не вчинялося?

На запитання, кому відчужували касу та архів за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер майна: 5034975) та чи заповідав батько позивача ОСОБА_4 , який помер, майно за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою АДРЕСА_1 , повідомив, що нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані дотримуватися таємниці цих дій ( ст. 8 ЗУ Про нотаріат»).

На запитання, який кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_3 та який номер об`єкту нерухомого майна - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 в реєстрах стосовно власності, відповів, що такі дані йому невідомі.

Зазначив, що відповіді надані ним виключно на підставі інформації, яка містить документальне підтвердження.

У відзиві на позов від 24.03.2023 на а.с.82-83 т. 1 та від 20.03.2024 на а.с.109-110 т. 3, від 10.05.2024/16.05.2024 а.с.8-10, 91-92 т.4 справи, відповідач вказував, що ним як приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області нотаріальні та реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке належить позивачеві та третій особі ОСОБА_2 не вчинялися, що підтверджуєть інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що приєднала позивачка як доказ у справу ( а.с.10,11-12 т. 1справи), тому позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

В порядку ст. 93 ЦПК України, надав відповіді на запитання позивача представник третьої особи - міський голова Решетилівської міської ради Дядюнова О. А. від 21.03.2023 на а.с. 44-46 т. 1, від 14.05.2024 а.с.55-57 т. 4 справи, де значив, що багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_3 , належить Решетилівській міській територіальній громаді, а земельна ділянка під цією забудовою не сформована, межі не визначені, відповідно кадастрового номера немає, також зазначив, що відповіді надані ним виключно на підставі інформації, яка містить документальне підтвердження. На запитання, коли був знятий статус службової із квартири за адресою: АДРЕСА_2 , коли та ким квартира ця була приватизована, та чи відомо щось про відчуження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказаної квартири, представнику нічого невідомо.

В порядку ст. 93 ЦПК України, відповіді на запитання позивача 05.07.2023 надав представник третьої особи Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мазур О. О. (а.с. 220-224 т. 1, або а.с. 9-17 т. 2), 13.05.2024, 22.11.2024 надав відповіді на запитання позивача представник третьої особи Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гайдар А. В. (а.с.39-47 т. 4, а.с.155-162 т. 5).

Питання № 1 2 «Які нотаріальні дії вчиняв приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрій Дмитрович стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_2 та стосовно приватного стоматологічного кабінету за адресою: АДРЕСА_1 ?».

Міжрегіональне управління відповідно до пункту 14 Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17 лютого 2014 року № 357/5 (далі Порядок № 357/5) здійснює перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса.

В свою чергу, відповідно до абзацу 4 статті 5 Закону України «Про нотаріат» (надалі Закон) нотаріус зобов`язаний зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Обов`язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється також на осіб, яким про вчинені нотаріальні дії стало відомо у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків чи іншої роботи, на осіб, залучених для вчинення нотаріальних дій як свідків, та на інших осіб, яким стали відомі відомості, що становлять предмет нотаріальної таємниці.

Особи, винні в порушенні нотаріальної таємниці, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.

Витяг зі Спадкового реєстру про наявність складеного заповіту видається тільки заповідачу, а після смерті заповідача - будь-якій особі, яка пред`явила свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті заповідача (одного із заповідачів).

Нотаріус не має права давати свідчення як свідка щодо відомостей, які становлять нотаріальну таємницю, крім випадків, коли цього вимагають особи, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства.

В межах компетенції, визначеної Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за № 759/19497 (далі - Положення), Управління не має повноважень надавати оцінку правомірності вчиненим нотаріусом нотаріальним діям - відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Отже, згідно з вищевикладеним, відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат» Позивачка не має право на отримання відомостей, що становлять нотаріальну таємницю.

Крім того, здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування нотаріальних дій приватного нотаріуса Бєлаша Ю. Д. - не відноситься до компетенції міжрегіонального управління.

Тому, у міжрегіонального управління відсутня інформація (відповіді) на поставлені в позовній заяві питання.

На підставі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про державну реєстрацію втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Питання № 3 «Кому приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаша Юрія Дмитровича відчужував касу та архів за адресою: вул. Базарна, 3, м. Решетилівка Полтавської області?».

Відповідно до статті 5 Закону нотаріус зобов`язаний:

- здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики;

- вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил;

- зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій.

Відповідно до статті 14 Закону документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса є власністю держави і перебувають у володінні та користуванні приватного нотаріуса у зв`язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності.

Приватний нотаріус зобов`язаний забезпечити зберігання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності.

На підставі ст. 8 Закону нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

Обов`язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється також на осіб, яким про вчинені нотаріальні дії стало відомо у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків чи іншої роботи, на осіб, залучених для вчинення нотаріальних дій у якості свідків, та на інших осіб, яким стали відомі відомості, що становлять предмет нотаріальної таємниці.

Особи, винні в порушенні нотаріальної таємниці, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.

Нотаріус не має права давати свідчення в якості свідка щодо відомостей, які становлять нотаріальну таємницю, крім випадків, коли цього вимагають особи, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Отже, згідно з вищевикладеним, відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат» Позивачка не має право на отримання відомостей, що становлять нотаріальну таємницю.

Таким чином, у міжрегіонального управління відсутня інформація (відповіді) на поставлені в позовній заяві питання.

Питання № 4 «Який кадастровий номер земельної ділянки, на якій знаходиться багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 ?».

Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до ч. 9 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Як зазначено у ч. 2 ст. 16 вказаного закону кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

На підставі ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Надання відомостей з Державного земельного кадастру у визначених частиною першою статті 38 цього Закону випадках може здійснюватися також адміністраторами центрів надання адміністративних послуг у порядку, встановленому Законом України "Про адміністративні послуги", або уповноваженими посадовими особами виконавчих органів місцевого самоврядування, які успішно пройшли стажування у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор:

- присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;

- надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні.

Згідно з приписами статті 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених цим Законом, та надаються у формі витягів з Державного земельного кадастру.

Відомості Державного земельного кадастру, отримані в паперовій чи електронній формі, мають однакову юридичну силу.

Надання відомостей з Державного земельного кадастру або мотивованої відмови в наданні таких відомостей за бажанням заявника здійснюється Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування особисто заявнику або шляхом направлення зазначеними особами поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення чи у формі електронного документа засобами телекомунікаційного зв`язку.

Витяг з Державного земельного кадастру надається в паперовій або електронній формі та містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права на земельну ділянку, що виникли після 1 січня 2013 року, а також за бажанням заявника - відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про речові права на земельну ділянку, їх обтяження, одержані в порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром та Державним реєстром речових прав на нерухоме майно.

Отже, отримання відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі можна отримати у формі Витягу.

Враховуючи вищевикладене, надання відомостей про кадастровий номер земельної ділянки не відноситься до компетенції міжрегіонального управління.

Тому, у міжрегіонального управління відсутня інформація (відповіді) на поставлені в позовній заяві питання.

Питання № 5 «Який номер об`єкту нерухомого майна - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 ?».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону про державну реєстрацію реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону про державну реєстрацію на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на них вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер відповідному об`єкту.

На підставі п. 6) ч. 3 ст. 10 Закону про державну реєстрацію державний реєстратор присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з приписами статті 32 Закону про державну реєстрацію інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Інформація про зареєстровані права та їх обтяження, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав, має однакову юридичну силу та використовується відповідно до законодавства.

Порядок надання інформації з Державного реєстру прав визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127 (далі Порядок № 1127) надавач інформації з Державного реєстру прав - державний реєстратор прав на нерухоме майно, адміністратор центру надання адміністративних послуг або помічник нотаріуса.

Відповідно до п.п. 3, 5 Порядку №1127 інформація з Державного реєстру прав надається виключно за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у паперовій або електронній формі, що має однакову юридичну силу та містить обов`язкове посилання на Державний реєстр прав.

Інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, їх обтяження, наявні в Державному реєстрі прав, а також відповідні відомості з його невід`ємної архівної складової частини або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень.

На підставі п.п. 9, 10 Порядку №1127 Інформація з Державного реєстру прав надається незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.

Для отримання інформації з Державного реєстру прав у паперовій формі особа, яка бажає отримати таку інформацію, звертається до будь-якого надавача інформації з Державного реєстру прав.

Зважаючи на вищезазначене, надання відомостей про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна не відноситься до компетенції міжрегіонального управління.

Тому, у міжрегіонального управління відсутня інформація (відповіді) на поставлені в позовній заяві питання.

Питання № 6 «Чи заповідав мій померлий батько ОСОБА_4 майно за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_1 ?».

Глави 84-85 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) встановлюють поняття умови та порядок спадкування, і це є сукупність загальних цивільно-правових норм, які регулюють відносини, що виникають у сфері спадкового права.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт це розпорядження, зроблене на випадок смерті, яке укладається у передбаченій законом формі, містить призначення спадкоємця.

Відповідно до ст. 202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 1251 ЦК України встановлено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 Цивільного кодексу України та особисто подані нотаріусу. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус перевіряє, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. За заповітом майно може бути заповідане тільки у власність

Приписами Закону встановлено, що нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 52 Закону про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається.

Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі.

Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до статті 5 Закону нотаріус зобов`язаний зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій.

На підставі ст. 8 Закону нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства.

На підставі вищевикладеного, у міжрегіонального управління відсутня інформація (відповіді) на поставлені в позовній заяві питання.

При наданні відповідей на поставлені запитання міжрегіональне управління керується зазначеними вище нормами законодавства. Разом з тим, також повідомляє, що міжрегіональне управління ознайомлене зі змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань.

24.03.2023 представник ОСОБА_5 (а.с. 48-58 т. 1 справи) та 19.03.2024, 13.05.2024, 22.11.2024 представник ОСОБА_6 також надали письмові пояснення щодо позову (а.с. 93-101 т. 3, а.с. 14-24 т.4, а.с.144-154 т. 5 справи), в яких вказали, що міжрегіональне управління лише забезпечує виконання організаційних та контрольних функцій щодо органів та установ нотаріату, та водночас, не може втручатися та нести відповідальність за вчинення нотаріальних дій нотаріусом.

Відповідно до п.п. 4.49 та 4.51 Положення управління юстиції:

організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів прав на нерухоме майно та державних реєстраторів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів прав на нерухоме майно та державних реєстраторів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суб`єктів державної реєстрації та приймає обов`язкові до виконання рішення.

Нотаріус є процесуально незалежною особою, яка самостійно надає правову оцінку поданим для вчинення нотаріальної дії документам, приймає рішення щодо вчинення нотаріальної дії чи відмови у її вчиненні з підстав, визначених частиною 1 статті 49 Закону про нотаріат.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства.

В межах компетенції, визначеної Положенням, Управління не має повноважень надавати оцінку правомірності вчиненим нотаріусом нотаріальним діям - відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону про державну реєстрацію відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону про державну реєстрацію передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

На підставі ч. 2 ст. 11 Закону про державну реєстрацію втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Тому, міжрегіональне управління лише забезпечує виконання організаційних та контрольних функцій щодо суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та водночас, не може втручатися у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій та нести відповідальність за прийняття рішень державним реєстратором.

Отже, як вбачається з викладеного вище міжрегіональне управління не перебувало у спірних правовідносинах з Позивачкою та не вчиняло жодних дій чи бездіяльності щодо предмету спору.

В порядку ст. 93 ЦПК України, 08.06.2023 та 22.05.2024 надав відповіді на запитання позивача представник третьої особи Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області" - Богданов С. В. (а.с.199 т. 1, а.с. 93 т.4 справи), а саме на запитання , хто звертався до цього підприємства за виготовленням технічної документації на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та кому було виготовлено технічну документацію на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зазначено ОСОБА_2 ; на запитання, на підставі яких правовстановлювальних документів виготовили технічну документацію на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , вказано на підставі розпорядження органу приватизації Решетилівської селищної ради № 881 від 05.07.2005; на запитання, скільки технічних документацій на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 міститься у них, вказано, що в архіві є тільки одна.

Також представник зазначив, що відповіді надані ним виключно на підставі інформації, яка містить документальне підтвердження.

Взявши до уваги викладені в позові обставини справи, пояснення, відповіді та докази, надані сторонами, суд вважає, що позивачем подано безпідставний позов.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" дійшов висновку про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Так, положення ст. 4 ЦПК України щодо права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, надає кожній особі таке право.

Судом враховано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини унормовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

У матеріальному сенсі позов - це право на задоволення своїх позовних вимог. У процесуальному сенсі позов - це звернена до суду вимога про захист своїх прав та інтересів. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

Водночас, право подання позовної заяви, як будь-яке суб`єктивне право, яким є міра свободи, тобто міра можливої поведінки правомочної особи у правовідносинах, має межі свого здійснення. Об`єктивним критерієм визначення межі здійснення суб`єктивного права є неможливість використання його на шкоду правам інших осіб. Таке використання свого права є зловживання ним, застереження щодо неприпустимості такої поведінки містить процесуальний закон - ст. 44 ЦПК України.

За приписами частини 2 статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства. До таких дій, зокрема, віднесено подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Штучний - значить схожий на справжній. Отже, незважаючи на наявність формальних характеристик та дотримання обов`язкових вимог, які є зовнішніми критеріями легітимності позову у процесуальному сенсі як зверненої до суду вимоги, саме мета, як складова матеріального сенсу позову, буде тим критерієм, що розмежовуватиме його дійсний від штучного характери.

Очевидно штучний характер позову є нерозривно пов`язаний з його завідомою безпідставністю, що є необхідним для застосування п. 3. ч. 2 ст. 44 ЦПК України.

Така вказівка закону свідчить про умисний (цілеспрямований) характер дій позивача та дає змогу відрізнити зловживання процесуальними правами від реалізації права особи на звернення до суду за судовим захистом.

Подання завідомо безпідставного позову означає, що позивач завчасно (заздалегідь наперед) усвідомлював безпідставність свого позову та всупереч інтересам правосуддя, а також завдання цивільного судочинства, звернувся з таким позовом.

Про цілеспрямований характер зловживання своїми процесуальними правами, а також завчасне усвідомлення безпідставності позову можуть свідчити дії позивача, які за своєю суттю та наслідками суперечать одна одній.

Водночас, суд звертає увагу, різне тлумачення та розуміння сторонами матеріального сенсу позову, як права на задоволення позовних вимог, не є обставиною, за якою позов можна кваліфікувати як завідомо безпідставний та штучний.

Також, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рішеннями ЄСПЛ у справах „Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27.10.1993 (п. 33), та „Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні „справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ст. 14 ЦПК України).

Викладене свідчить, що суд у своїй діяльності має забезпечувати непорушність балансу інтересів сторін, їх рівності та змагальності, зокрема, шляхом запобігання зловживання процесуальними правами окремими учасниками судового процесу.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що ЦПК України визначає дії, які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами.

Під зловживанням процесуальними правами потрібно розуміти певні дії однієї зі сторін спору, що спрямовані на затягування строків розгляду справи, на спричинення додаткових необов`язкових витрат сторони, на вчинення стороною позасудових дій, які фактично свідчать про визнання позовних вимог, та/або інших дій, що передбачені законом та/ або є такими, що на розсуд суду мають на меті створення перешкод здійсненню належного судочинства у конкретному спорі, тим самим перешкоджаючи доступу сторони до правосуддя та реалізації права на справедливий суд.

За приписами статті 43 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З матеріалів справи видно, що позивач постійно зловживала своїми процесуальними правами, що виражалося у систематичному безпідставному відкладенні розгляду справи, поданні клопотань про зобов`язання відповідача надати відзив на позов, заявленні безпідставних відводів суддям першої та апеляційної інстанції, поданні клопотань про зобов`язання надати учасникам справи повторні відповіді на поставлені нею питання у позові, що призвело до затягування розгляду справи впродовж 2023-2025 р.р. (т.1-т.6 справи).

Позивач звертаючись до суду з позовом про скасування всіх нотаріальних дій стосовно об`єктів нерухомості і відносно яких приватний нотаріус у законному порядку не міг вчиняти жодних нотаріальних дій, не надала суду доказу вчинення відповідачем нотаріальних дій щодо нерухомого майна, яке перебуває у її власності.

В матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, надана самим позивачем ОСОБА_1 як доказ суду, яка й підтверджує, що щодо нерухомого майна, яке перебуває у її власності, а саме стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_2 та приватного стоматологічного кабінету за адресою: АДРЕСА_1 , жодних нотаріальних дій приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрієм Дмитровичем не вчинялося.

Відповідач ОСОБА_7 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань як свідок, підтвердив, що не вчиняв жодних нотаріальних дій щодо власності позивача, посилаючить на Інформацію з вказаного вище Реєстру.

Суд наголошує, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 462/2056/20 засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).

Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та порушення відповідачем прав позивача, які б підлягали судовому захисту.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

А отже в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрія Дмитровича, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Решетилівської міської ради, Решетилівська міська рада, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області»; треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції; треті особи: прокурор Полтавської обласної прокуратури, як представник інтересів держави у бюджетній сфері з питань державності і комунальної власності, прокурор Полтавської обласної прокуратури, як представник інтересів держави з питань земельних відносин; про скасування всіх нотаріальних дій стосовно об`єктів нерухомості і відносно яких приватний нотаріус у законному порядку не міг вчиняти жодних нотаріальних дій, потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрія Дмитровича, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Решетилівської міської ради, Решетилівська міська рада, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області»; треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції; треті особи: прокурор Полтавської обласної прокуратури, як представник інтересів держави у бюджетній сфері з питань державності і комунальної власності, прокурор Полтавської обласної прокуратури, як представник інтересів держави з питань земельних відносин; про скасування всіх нотаріальних дій стосовно об`єктів нерухомості і відносно яких приватний нотаріус у законному порядку не міг вчиняти жодних нотаріальних дій, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

13.02.2025 складено повне судове рішення.

Суддя