Справа № 346/4551/24
Провадження № 2/346/253/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Хмельницької І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був його батько ОСОБА_4 , який станом на 01.07.1990 року проживав у спірному будинку разом з дружиною ОСОБА_2 (відповідачем) та синами ОСОБА_1 (позивачем), ОСОБА_3 ( відповідачем ). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, згідно з яким вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами він заповів позивачу. Відповідачі на вказаний будинок не претендують, про що підтвердять в судовому засіданні.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса з відповідною заявою. Однак, остання відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4 як головою колгоспного двору, а частки померлого та інших членів у майні колгоспного двору не виділено. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди.

Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві його представник, адвокат Атаманюк В.М. зазначив клопотання, згідно з яким позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його та позивача відсутності (а.с. 1-2).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, 23.01.2025 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на господарство, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розгляд справи просить проводити в її відсутності ( а.с. 79 ).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не подав відзив на позов.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

11.11.1967 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_6 », актовий запис № 382 від 11.11.1967 року, що стверджується даними копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 11.11.1967 року (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , його батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , про що свідчать дані свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20.05.1973 року (а.с. 6).

Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 23.10.1987 року виконавчим комітетом Коломийської районної ради на підставі рішення № 76 від 08.04.1987 року, та зареєстрованого в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 23.10.1987 року в реєстрову книгу за реєстровим №60, та виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 01.12.2023 року за № 78679, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 як головою колгоспного двору ( а.с. 9, 10 ).

У відповідності до копії заповіту, посвідченого 14.06.2010 року секретарем виконкому Пипипівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 18, ОСОБА_4 заповів все своє майно ОСОБА_1 , 1973 року народження, тобто позивачу (а.с. 62).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно 24.11.2023 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пилипи Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.8).

Відповідно до копії довідок №146 та №147, виданих 02.05.2024 року Матеївецькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він проживав з 23.06.1984 року по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Станом на 01.07.1990 року у вказаному будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 голова двору; ОСОБА_2 дружина; ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - сини. На час смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у вказаному будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (невістка), ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( онуки ). Заповіт від імені ОСОБА_4 , посвідчений у виконкомі Пилипівської сільської ради 14.06.2010 року за № 18, не змінювався та не скасовувався (а.с. 14, 15).

Відповідно до даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 06.12.2023 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 71,5 кв. м., житловою площею 53,8 кв. м. та господарських будівель і споруд: гаражу літера «Б; огорожі - «№ 1-5»; вимощення «І». Рік побудови будинку - 1986 (а.с. 11-13).

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

10.10.2012 року позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 ( а.с. 55).

Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31966204, виданого державним нотаріусом Петрук О.Л. 10.10.2012 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 504 за номером у спадковому реєстрі 53520252, спадкодавець ОСОБА_4 ( а.с.61 зворот).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного нотаріуса від 19.06.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище житловий будинок в зв`язку з тим, що право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4 як головою колгоспного двору, а частки померлого та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено (а.с.16).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 3 вказаної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Частинами першою, третьою статті 347 ЦК України передбачено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з пунктами 2.1, 4.9. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Відповідно до положень ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даній справі встановлено, що станом на 01.07.1990 року позивач, його батько та відповідачі (мати та брат) були членами колгоспного двору, а тому кожному із них належало по 1/4 частці у спірному майні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 як голова колгоспного двору помер та після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, згідно з яким все своє майно він заповів своєму сину ОСОБА_1 .

На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частку спірного нерухомого майна, виходячи з рівності часток усіх його членів (з врахуванням належних йому 1/4 частки як члену колгоспного двору, а також в порядку спадкування на 1/4 частку в колгоспному дворі, яка належала його батьку ОСОБА_4 ), оскільки право власності на спірний будинок зареєстровано за ОСОБА_4 як головою колгоспного двору, а частки померлого та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено та позивач як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину після смерті батька, не може набути права на цю частку у вказаному майні. Відповідачам, як членам колгоспного двору, у спірному майні належить по 1/4 частці, належних доказів щодо відмови від яких, в тому числі на користь позивача у передбачений законом спосіб, матеріали справи не містять. Крім цього, слід зазначити, що відповідач ОСОБА_2 , яка має частку в колгоспному дворі, зареєстрована та проживає за вказаною адресою.

Щодо письмової заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, справжність підпису на якій не посвідчено нотаріально, що викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання (враховуючи, що у спірному майні їй належить 1/4 частка, а також яка не вчинила належних та достовірних дій, які свідчать про її відмову від права власності, зважаюючи на вимоги ч. 3 ст.347 ЦК України), слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Однак, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даній справі свого підтвердження не знайшли. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне не прийняти визнання позову цим відповідачем.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного, ст. ст. 346, 347, 392, 1234, 1268 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності та, керуючись ст. 81, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , право власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку загальною площею 71,5 кв. м., житловою площею 53,8 кв. м. та господарських будівель і споруд: гаражу літера «Б; огорожі - «№ 1-5»; вимощення «І», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_5 , жителька АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 13 лютого 2025 року.

Суддя: Яремин М. П.