Справа № 486/2156/24
Провадження № 2-о/486/14/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.

при секретарі - Соболевської І.Ю.,

за участю: заявника - ОСОБА_1 ,

представник заінтересованої особи - ОСОБА_6.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Південноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Дану заяву обґрунтовує тим, що вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з літа 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Проживали у квартирі АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 загинув. За життя її чоловік був військовослужбовцем. При зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання одноразової грошової допомоги їй роз`яснили, що між нею та померлим чоловіком відсутні родинні відносини та порекомендовано звернутися до суду. Встановлення юридичного факту її проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 їй потрібно для отримання одноразової грошової допомоги.

У судовому засіданні заявник підтримала свою заяву та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 познайомились у 2018 році. У 2019 році ОСОБА_2 привіз ОСОБА_1 до м.Південноукраїнська Миколаївської області, щоб познайомити її зі своїми батьками. Пізніше ОСОБА_2 та ОСОБА_1 почали жити разом у кв. АДРЕСА_1 , та у 2020 році забрали сина ОСОБА_1 до себе. Однак, у жовтні 2023 року ОСОБА_2 загинув на війні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали спілкуватись влітку 2018 року. У 2019 році ОСОБА_1 приїхала у м.Південноукраїнськ Миколаївської області та пізніше привезла свого старшого сина, де разом і проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд, допитавши свідків, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті: вибухова травма внаслідок військових дій, що підтверджується копією довідки про причину смерті №6680 від 11.10.2023 року (а.с. 7).

Відповідно до сповіщення №277 від 15.10.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби по відсічі збройної агресії, в зоні бойових дій біля населеного пункту Макіївка, Луганської області (а.с. 5).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частиною 5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.3, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року за №2011, дія цього Закону поширюється зокрема на: 2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти. За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

ОСОБА_2 загинув в зоні бойових дій (в районі населеного пункту Макіївка Луганської області) та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, що підтверджено вищезазначеними доказами.

Згідно з ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Також проходження чоловіком військової служби, реєстрація та постійне проживання у військовій частині не можуть свідчити про те, що сторони не перебували у фактичних сімейних відносинах, оскільки вказують лише на виконання ним військового обов`язку, що зазначено у постанові Верховного Суду від 23.09.2019 року у справі №279/2014/15-ц (провадження №61-18588св18).

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст.3 Сімейного кодексу України.

Згідно з ч.1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.6 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», зауважує на тому, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки заявником надано докази проживання заявника та ОСОБА_2 однією сім`єю з 2019 року.

Керуючись ч.1 ст.315 та ст.ст.258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.06.2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні вступної і резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 13.02.2025 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін