Справа № 461/7432/24 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В. Ф.
Провадження № 22-ц/811/3472/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м.Львів

Справа № 461/7432/24

Провадження № 22-ц/811/3472/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана його представником ОСОБА_3 , на рішення Галицького районного суду міста Львоваі, ухвалене у м. Львові 14 жовтня 2024року у складі судді Романюка В.Ф. у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за кредитним договором,-

встановив:

^

11 вересня 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 224 433,90 грн., а також 3 366,51 грн. судового збору. В обґрунтування позову посилається на те, що 7 грудня 2021 року між ПАТ «Ідея Банк» (тепер - АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_2 укладено договір кредиту та страхування №Z65.24084.009104965. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 142 300 грн. зі сплатою 55% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Вказує, що банк повність виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором. Зазначає, що останній платіж відповідачем здійснено 1 липня 2024 року. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 10 липня 2024 року складає 224 433,90 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на цей день. Стверджує, що у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 7 травня 2024 року. АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості, та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 14 жовтня 2024 року задоволено позов АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 224 433,90 грн. та вирішено питання судових витрит.

Рішення суду через свого представника Мунтяну І.І. оскаржив ОСОБА_2 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що судом першої інстанції не було досліджено в повному обсязі договір № №265.24084.009104965. Зазначає, що пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що строк кредиту становить 60 місяців. Відповідно до п.9.8.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за договором кредиту, що включає в себе: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення SMS-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо. Згідно п. 3.1 та п. 3.3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»: банки зобов`язані саме в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту, вартості всіх супутніх послуг, а саме: перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Кредитний договір має містити графік платежів у розрізі погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом та вартості всіх супутніх послуг. В п. 3.4 зазначених Правил йдеться про те, що банки зобов`язані в кредитному договорі зазначати вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, та обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів). Стверджує, що комісійну винагороду банку за обслуговування кредитом, що відноситься до складу інших платежів, позивач не має сплачувати. Посилається на Закон України «Про споживче кредитування». У кредитному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 97 074,27 грн. не підлягає стягненню з відповідача. Крім того, кожна супутня послуга, до яких відноситься і зазначена плата, повинна обґрунтовуватися нормативними актами з відповідним обґрунтуванням тарифу. Зазначена послуга жодним нормативним актом не була обґрунтована. Тобто вона є такою, що визначена лише на власний розсуд банком, а також на власний розсуд банком був визначений і тариф по цій послузі. Вказує, що в договорі було вказано декілька видів відповідальності за порушення договору. Зазначає, що у відповідача не було свідомого вибору та він мав змогу підписати даний договір лише на мовах, що були запропоновані йому позивачем. Судом першої інстанції не досліджено, що при укладанні договору позивач не конкретизував, яка саме відповідальність за несвоєчасне погашення кредиту буде використовуватися щодо відповідача.

З аслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Михашули Є.І., перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст.526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Вдповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 цього Кодексу передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності).

Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`зковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Встановлено, що 7 грудня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №Z65.24084.009104965, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 142 300 грн., зі сплатою 55 % річних, з погашенням кредиту та відсотків у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів.

Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, а також інші платежі за кредитним договором.

З виписки з особового рахунку по кредитному договору, наданої позивачем, вбачається, що останній платіж ОСОБА_2 по кредитному договору здійснено 1 липня 2024 року.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №Z65.24084.009104965 від 7 грудня 2021 року, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 10 липня 2024 року становить 224 433,90 грн. та складається із 127 359,63 грн. простроченого боргу та 97 074,27 грн. прострочених процентів.

Встановлено, що у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 7 травня 2024 року на адресу ОСОБА_2 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень.

АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме: достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_2 будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, ОСОБА_2 належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язання за вищезгаданим договором кредиту не виконав.

Оскаржуване рішення суду мотивовано наступним.

Встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину.

ОСОБА_2 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань.

Позивач визнав позов банку та не заперечив щодо його задоволення, про що подав заяву від 19 жовтня 2024 року.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають встановленим обставинам на підставі наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги у значній частині зводяться до оспорювання стягнення комісії, хоч такі вимоги не заявлені і судом не задовольнялися.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк