Справа №461/6178/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Павлюк О. В.,

за участі:

секретаря судового засідання Гнаткович В. С.,

представника позивача Магировського Т. А. (у режимі відеоконференції),

представника відповідача-1 Гнатишака О. В. (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі Позивач) до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Відповідач - 1 або АТ КБ «ПриватБанк»), Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відповідач - 2), про визнання зобов`язання припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

1. Рух по справі та позиція учасників.

Позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором № LVH9GR від 02.09.2008, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з його виконанням.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом АТ КБ Приватбанк до нього, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, та рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2022 позов задоволено. Зокрема, рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за період з 01.03.2020 по 13.05.2022 у розмірі 1064,94 доларів США, що за курсом 29.25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2022 року складає 31149,50 грн. за кредитним договором № LVH9GR від 02.09.2008. Вказане рішення суду набрало законної сили та на виконання такого Галицьким районним судом м. Львова 26.05.2023 було видано виконавчий лист № 461/3257/22. На підставі вказаного виконавчого листа Державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марчишином Ю.А. по результатах розгляду заяви стягувача та документу про примусове виконання виконавчого листа № 461/3257/22, виданого 26.05.2023, 19 липня 2023 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 72298742. Як вбачається зі вказаного рішення, підставою для звернення АТ КБ ПриватБанк до Позивача стала наявність заборгованості перед у зв?язку з невиконанням зобов?язань по кредитному договору № LVH9GR від 02.09.2008 року.

Позивач вказує, що виконання зобов?язань по кредитному договору № LVH9GR від 02.09.2008 було забезпечено Договором іпотеки з наступними змінами та доповненнями, який було укладено 10 травня 2007 року між Позивачем та ЗАТ КБ «Приват Банк» (колишня назва Відповідача-1), який було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е. В. та зареєстрований в реєстрі за № 4480. Згідно з умовами Договору іпотеки, Позивач передав в заставу (іпотеку) належне йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , у якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов?язань за Кредитним договором. Позивачу стало відомо, що АТ КБ «Приват Банк» звернув стягнення на передане в іпотеку майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом набуття права власності на таку та, відповідно, зареєстрував за собою право власності. Підставою для реєстрації за АТ КБ «ПриватБанк» права власності на належне Позивачу майно стало рішення про державну рестрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31671114 від 03.10.2016 03:28:17, державного реєстратора Тузяк Павла Тарасовича, Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівська області, яке було прийнято на підставі договору іпотеки, серія та номер: 4480 від 10.05.2007, посвідченого Тертичною Е. В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Позивач зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» неодноразово шляхом зловживання своїми процесуальними правами звертався в суд з позовними вимогами до Позивача про стягнення заборгованості. Так, згідно з рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2019 по справі № 461/833/16-ц, у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Вказане рішення мотивовано тим, що банк позбавлений права на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості по кредитному договору, виконання якого було забезпечено договором іпотеки. Оскільки між сторонами було завершено позасудове врегулювання питання щодо погашення заборгованості, а тому, будь-які наступні вимоги банку до відповідачів є недійсними. Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова по справі № 466/4143/20 від 10.06.2024 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Західного Головного Регіонального Управління АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тертичної Елеонори Віталіївни, третя особа ТзОВ «СІНФОР» про визнання договору іпотеки, кредитного договору та зобов?язань припиненими позовні вимоги задоволено. Визнано припиненими зобов?язання ОСОБА_1 за Кредитним договором № Є/V 2867 від 10 травня 2007 року з наступними змінами та доповненнями, Договір на видачу траншу № Є/V 2867/1 від 11 травня 2007 року, Договір на видачу траншу № Є/V 2867/2 від 01 червня 2007 року, Договірна видачу траншу № Є/V 2867/3 від 12 червня 2007 року, укладеними між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" в особі. філії «Західне Головне Регіональне Управління» АТ КБ "ПриватБанк", у зв?язку з його виконанням.

З урахуванням вищенаведеного, всі зобов`язання Позивача, які виникли з укладеного між сторонами договору № LVH9GR від 02.09.2008 з подальшими змінами та доповненнями, припинились у момент реєстрації за ПрАТ КБ «Приватбанк» права власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити.

Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 30.07.2024 відкрив провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, встановивши учасникам строки для подання усіх заяв по суті справи (а. с. 47).

Відповідач-1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, проте скерував через систему Електронний суд додаткові пояснення, у яких зазначає, що Позивач даремно зазначає, що виконання зобов`язань за кредитним договором № LVH9GR від 02.09.2008 забезпечено договором іпотеки з наступними змінами та доповненнями, який було укладено 10.05.2007 між ним та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., зареєстрований в реєстрі за № 4480, адже з долученої до позовної заяви копії іпотечного договору вбачається, що такий забезпечує виконання зобов`язання за іншим кредитним договором. Стверджує, що існує матеріальний обов`язок боржника ОСОБА_1 перед стягувачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № LVH9GR від 02.09.2008. Доказів зворотного Позивач не надав. Також зазначає, що покликання боржника ОСОБА_1 на рішення судів, які мають преюдиційне значення у розгляді цієї заяви, не заслуговують на увагу, оскільки такі стосуються іншого кредитного договору.

За клопотанням Позивача суд ухвалою від 25.11.2024 витребував у Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» та у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар І. М. належним чином завірені копії документів, що стали підставою для реєстрації обтяження № 7846828 за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» на підставі кредитного договору LVH9GR від 02.09.2008 на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 (у тому числі, але не виключно: заява про реєстрацію обтяження, копії договору іпотеки та договорів про внесення змін до такого, копію кредитного договору тощо) (а. с. 105).

Щодо вказаної ухвали суду від 25.11.2024 АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що він позбавлений можливості виконати вимоги ухвали суду, адже відсутні вимоги законодавства, що зобов`язують кредитора вести реєстр документів, що подаються для вчинення нотаріальної та/або реєстраційної дії, і Банк таких на власний розсуд не веде. Документи знаходяться у матеріалах справи нотаря, і тільки.

Приватний нотаріус Боднар І. М. вказаної ували суду від 25.11.2024 не виконав, проте як вбачається з листа, який надав суду представник Позивача адвокат Магировський Т. А., було накладено заборону реєстраційний № 7846828 від 03.09.2008 на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Також Позивача повідомлено, що згідно з актом, схваленим Протоколом засідання ЕК Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про вилучення для знищення документів не внесених до Нашонального архівного фонду, щодо внесення відомостей до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України та надання інформації за даними Єдиних та Державних реєстрів», на підставі яких вони вчиненні за 2008 рік було знищено (а. с. 111-112).

12.02.2025 суд закрив підготовче засідання у справі, перейшовши до розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив таку задовольнити.

Представник Відповідача-1 у судовому засіданні позов заперечив, підтримавши письмові пояснення на позовну заяву, долучені до матеріалів справи.

Відповідач-2 у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи, відзиву до суду подано не скерував, а тому, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів.

У частинах першій, другій статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

2. Мотивувальна частина та висновки суду.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Суд встановив, що 02.09.2008 Позивач та Відповідач-1 уклали кредитний договір № LVH9GR (а. с. 6-7).

Окрім цього, суд встановив, що Галицький районний суд м. Львова рішенням від 19.12.2022 у справі № 461/3257/22 стягнув з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за період з 01.03.2020 по 13.05.2022 у розмірі 1064,94 доларів США, що за курсом 29.25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2022 року складає 31149,50 грн. за кредитним договором № LVH9GR від 02.09.2008 року. Також стягнув із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.

На виконання зазначеного рішення, Галицький районний суд м. Львова 26.05.2023 видав виконавчий лист № 461/3257/22, який звернуто стягувачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до виконання у Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у зв`язку з чим була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №72298742 (а. с. 14).

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Цивільні правовідносини, що виникли між сторонами, пов`язані з укладенням договору кредиту, який розуміється як прийняття банком або іншої фінансовою установою (кредитодавецем) зобов`язання надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, із зустрічним зобов`язанням позичальника повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З інформаційної довідки № 81428047 від 28.02.2017 року вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» звернув стягнення на передане в іпотеку майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом набуття права власності на останню та відповідно зареєстрував за собою право власності. Підставою для реєстрації за АТ КБ «ПриватБанк» права власності на належне позивачу майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31671114 від 03.10.2016 03:28:17, державного реєстратора Тузяк Павла Тарасовича, Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівська області, яке було прийнято на підставі договору іпотеки, серія та номер: 4480 від 10.05.2007 року, посвідченого Тертичною Е.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу (а. с. 12).

Як зазначає Позивач, виконання зобов`язань по кредитному договору № LVH9GR від 02.09.2008 було забезпечено договором іпотеки з наступними змінами та доповненнями, який було укладено 10.05.2007 між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» та посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., зареєстрований в реєстрі за № 4480.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вже зазначив суд, відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотека є видом застави (стаття 575 ЦК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України та частини сьомої статті 47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета застави (іпотеки), не покриває вимоги заставодержателя (іпотекодержателя), він має право отримати суму, якої не вистачає (решту суми).

Вказані правові висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 761/17280/16-ц.

Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, оскільки застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18).

Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 04.07.2018 № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Позивач не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що матеріальний обов`язок боржника ОСОБА_1 перед стягувачем АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №LVH9GR від 02.09.2008 припинився.

Щодо доводів Позивача на рішення судів, які мають преюдиційне значення у розгляді цієї заяви, то такі не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2019 по справі №461/833/16-ц у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.06.2024 по справі №466/4143/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Західного Головного Регіонального Управління АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тертичної Е.В., третя особа ТзОВ «Сінфор» про визнання договору іпотеки, кредитного договору та зобов`язань припиненими задоволено частково, визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за договорами укладеними між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" в особі філії «Західне Головне Регіональне Управління» АТ КБ "ПриватБанк", у зв`язку із його виконанням. Постановою Львівського апеляційного суду від 05.12.2024 по справі №466/4143/20 рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 10 червня 2024 року залишити без змін, рішення суду набрало законної сили 05.12.2024.

Однак, предметом спору у зазначених вище справах є Кредитний договір № Є/V 2867 від 10 травня 2007 року з наступними змінами та доповненнями, Договір на видачу траншу № Є/V 2867/1 від 11 травня 2007 року, Договір на видачу траншу № Є/V 2867/2 від 01 червня 2007 року, Договір на видачу траншу № Є/V 2867/3 від 12 червня 2007 року, а у цій справі розглядається питання щодо визнання зобов`язання Позивача припиненим за кредитним договором № LVH9GR від 02.09.2008.

Варто зазначити, що можливо реєстрація права власності на згадану вище квартиру АДРЕСА_1 і відбулася за Банком на підставі згаданого договору іпотеки, але доказів того, що по кредитному договору № LVH9GR від 02.09.2008 було повне чи часткове погашення, внаслідок такого звернення стягнення на квартиру, матеріали справи не містять.

Окрім цього, слід вказати, що відповідно до долученого заявником договору іпотеки від 10.05.2007 № 4481 згадана вище квартира була передана в іпотеку Банку як забезпечення і за кредитною угодою № Є/V 2867 від 10.05.2007 (а. с. 8-10).

Відтак, належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що внаслідок реєстрації за Відповідачем-1 права власності на квартиру було виконане зобов`язання Позивача за кредитним договором № LVH9GR від 02.09.2008 немає.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При ухваленні цього рішення суд також врахував усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, у разі відмови у позові судовий збір покладається на Позивача.

Керуючись ст. ст.263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання зобов`язання припиненим, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення суду складений 12.02.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач-1: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», ЄДРПОУ - 14360570, місцезнаходження - м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, м. Львів, вул. Липинського, 13-А.

Відповідач-2: Галицький відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ЄДРПОУ - 35009232, місцезнаходження м. Львів, проспект В. Чорновола, будинок, 39.

Суддя Ольга ПАВЛЮК