Справа № 449/521/24 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р. О.
Провадження № 22-ц/811/3493/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м.Львів

Справа № 449/521/24

Провадження № 22-ц/811/3493/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Перемишляни 30 квітня 2024року у складі судді Борняка Р.О. у справі за заявою ОСОБА_4 до Перемишлянської міської ради, про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах,-

встановив:

12 квітня 2024 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах. Просила в судовому порядку встановити факт її перебування у фактичних шлюбних відносинах з 2020 року з ОСОБА_5 . В обґрунтування заяви посилається на те, що вона (заявник) народилась та проживає у АДРЕСА_1 . Разом із нею з 2020 року за місцем її реєстрації проживав її цивільний чоловік ОСОБА_5 , з яким вони не встигли зареєструвати шлюб в органах ДРАЦС, оскільки в лютому 2022 року він був мобілізований до Збройних сил України в 125 бригаду в/ч НОМЕР_1 . З 2020 року вона та ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вели спільний побут, жили дружно в колі її родини, у ОСОБА_5 були чудові стосунки з її синами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; всі разом часто їздили відпочивати, у 2021 році разом з дітьми їздили на море в Херсонську область, мали багато спільних інтересів, разом святкували усі родинні свята. Вказує, що її ( ОСОБА_4 ) друзі та родичі вважали їх чоловіком та дружиною. До 2020 року ОСОБА_5 проживав у с. Свірж Львівського району в будинку матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , де був зареєстрований з мамою та братом ОСОБА_1 . Зазначає, що ОСОБА_5 був призваний до лав ЗСУ, ставши на захист своєї держави в 125 бригаді, проходив військову службу спочатку в Харківській області, з січня 2023 року - у м.Бахмут, як командир третього стрілецького відділення третього стрілецького взводу третьої стрілецької роти у військовому званні молодший сержант. В серпні 2022 року вона ( ОСОБА_4 ) їздила провідати чоловіка в Харківську область (смт. Краснокутськ). 12 листопада 2022 року під час чергової поїздки ОСОБА_5 зробив їй пропозицію одружитись. В січні 2023 року ОСОБА_5 подавав прохання командиру про відпустку, щоб одружитись, але йому відмовили. 28 січня 2023 року зранку ОСОБА_5 повідомив її, що йде на бойове завдання і більше на зв`язок не виходив. З 2 лютого 2023 року ОСОБА_5 вважається зниклим безвісти. Стверджує, що під час перебування на службі ОСОБА_5 щодня телефонував їй, вони переписувались, мріяли про одруження та про спільне щасливе життя після війни. Вказує, що вона (заявник), за відсутності ОСОБА_5 , оплачувала комунальні послуги у будинку його матері у с. Свірж, подавала показники лічильника у Львівобленерго. Після зникнення ОСОБА_5 зверталась у різні служби від імені його матері та від свого імені у соціальну мережу ОСОБА_9 , координаційний штаб з пошуку зниклих безвісти, національне інформаційне бюро, Червоний хрест, правоохоронні органи, до керівництва військової частини, де ніс службу ОСОБА_10 , їздить на зустрічі, які проводяться для родин, у яких зникли безвісти рідні, щоб здобути будь-яку інформацію про чоловіка. В квітні 2024 року отримала інформацію, що ОСОБА_5 був поранений і перебуває в полоні в СІЗО на території ЛНР, згодом в серпні 2023 року його вивезли в Росію (Володимирська область, с. Пакіно). Встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 їй необхідно для продовження його пошуку як зниклого безвісти, оскільки його мати ОСОБА_8 померла, відтак їй необхідно отримати статус дружини, щоб здійснювати переписку з військовою частиною та правоохоронними органами, іншими організаціями, які займаються пошуком зниклих безвісти військовослужбовців. Просить позов задовольнити.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 квітня 2024 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт перебування ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах з 2020 року.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що заявник не надала належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_5 , ведення спільного бюджету, існування у них взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення господарства та побуту, а також спільної праці тощо. Письмовими свідченнями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 встановлено факт перебування ОСОБА_4 із ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах. Стверджує, що рішення суду прийнято на основі спільних фото та письмових свідченнях свідків. Вказує, що письмових свідчень свідків і спільних фото (на які послався суд у своєму рішенні), чи інших доказів, наданих заявником, недостатньо для прийняття рішення про встановлення факту перебування у шлюбних відносинах. Зазначає, що фото з екрана телефона з уривками переписок не є належним доказом, оскільки з них неможливо встановити хто з ким і коли переписувався. Оплата 2- х платежів за період після зникнення безвісті ОСОБА_5 також не є доказом проживання у шлюбних відносинах. Надані фото також не підтверджують ведення спільного господарства, спільного побуту тощо. Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 1 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років; мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право. Посилається на те, що ОСОБА_4 не залучила його ( ОСОБА_1 ) до участі у справі в якості заінтересованої особи, однак рішення у даній справі впливає на його права та інтереси (з питань спадкування, отримання виплат тощо). Фактично існує спір про право. Також не залучено військову частину, однак дане рішення стосується здійснення виплат військовою частиною грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає, що суд першої інстанції не перевірив кола заінтересованих осіб, які мають бути залучені до справи та невірно надав оцінку наявним доказам. Стверджує, що заявник і ОСОБА_5 ніколи спільно не проживали, до мобілізації у ЗСУ ОСОБА_5 проживав з своєю матір`ю за місцем своєї реєстрації. Пропозиція одружитись, на яку посилається заявник, свідчить про ймовірні наміри створити сім`ю у майбутньому, а не про наявні шлюбні відносини.

В судовому засіданні рідний брат зниклого безвісти ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , а також свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили, що ОСОБА_5 до призову до ЗСУ постійно проживав із матір`ю ( ОСОБА_8 ) у с.Свірж, з ними заявник не проживала. Вона проживає у м.Перемишляни. ОСОБА_8 хворіла і потребувала догляду і допомоги, які їй постійно надавав ОСОБА_5 .

З аслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, свідків, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із постановою Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що іншого порядку встановлення перебування у фактичних шлюбних відносинах без шлюбу не існує та посилався на таке.

Встановлено, що ОСОБА_4 проводила час разом із ОСОБА_5 та своїми дітьми, їздили спільно на море, проводили спільно дозвілля, що стверджується світлинами, поданими ОСОБА_4 до заяви.

Згідно витягу з ЄРДР, талону-повідомлення єдиного обліку, заяви ОСОБА_4 про розшук чоловіка, встановлено, що ОСОБА_4 просить вжити заходи щодо розшуку її чоловіка ОСОБА_5 , який з 1 лютого 2023 року вважається безвісти зниклим.

Письмовими свідченнями по справі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , встановлено факт перебування ОСОБА_4 із ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 21 цього Кодексу шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Встановлення судом факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, правомірною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне. Встановлення цього факту судом можливе у випадку, коли потрібно вирішити питання про виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав.

Суд першої інстанції задовольнив заяву на підставі фотографій та письмових пояснень свідків, які судом не допитані за правилами, передбаченими ЦПК України.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 8 грудня 2021 року у справі №531/295/19 для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Письмові пояснення свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Згідно із постановою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонніми склались та мали місце протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України від 1 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Заявник не залучила до участі у справі рідного брата зниклого безвісти ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та військову частину, у якій проходив службу ОСОБА_5 , у якості заінтересованих осіб.

Рішення суду стосується проведення виплат військовою частиною грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця відповідно до ч. 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

5 лютого 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду апеляційної інстанції пояснення. З цих пояснень вбачається, що ОСОБА_5 не звертався про надання йому відпустки для одруження, не повідомляв про наявність у нього цивільної дружини, не оформлював письмове розпорядження щодо визначення особи, яка буде отримувати виплати у випадку його зникнення безвісти, потрапляння в полон чи загибелі. Поширення заявником інформації у соціальних мережах про зникнення безвісти певного військовослужбовця не є діями, які сприятимуть його поверненню, а навпаки - у випадку перебування його в полоні тільки погіршать його стан.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 1 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу здійснюється судом в порядку окремого провадження.

У постанові від 18 січня 2024 року у cправі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Під час розгляду цієї справи не виявлено, що виник спір про право, зокрема, майновий спір, оскільки заявник ствердила, що встановлення цього факту їй необхідне для проведення пошукових заходів зниклого безвісти ОСОБА_5 , а не для вирішення спору про право цивільне (спадкування, права на майно, одержання виплат та іншого).

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про те, що наданими заявником доказами не стверджується, що заявник і ОСОБА_5 проживали однією сім`єю без шлюбу. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 .

Керуючись: ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 квітня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту її перебування у фактичних шлюбних відносинах з 2020 року з ОСОБА_5 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2025 року.

Головуючий -____________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк