Справа № 401/3083/24
Провадження № 2/401/280/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Безсмертний С.М. звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 88295, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 05 квітня 2021 року, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені при розгляді справи.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис № 88295 про стягнення з ОСОБА_2 (30 липня 2020 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 ») на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованості. 11 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження № 65386032 на підставі виконавчого напису № 88295 від 05 квітня 2021 року. Однак позивач з вчиненим виконавчим написом не погоджується, оскільки вважає його незаконним, так як вчинено його з порушенням вимог чинного законодавства. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні оспорюваної нотаріальної дії нотаріус повинен був пересвідчитись у безспірності стягнення заборгованості. Зазначає, що в порушення підпункту 3.5 пункту 3 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року виконавчий напис вчинено нотаріусом за відсутності документів, зазначених у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. На момент вчинення оспорюваного виконавчого напису Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Таким чином вважає, що виконавчий напис № 88295, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованості незаконний, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з викладеним позивач змушена звернутись до суду для захисту своїх прав, оскільки вважає неправомірним провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з неї заборгованості. (а.с. 2-17)

Ухвалою від 22 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін. (а.с. 40-41)

08 січня 2025 року від представника відповідача ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» Юхименка Ю.Ю. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яким він заперечує проти заявлених позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500,00 грн та просить у зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи при цьому, що предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин, тому сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсності вартості наданих послуг. (а.с. 54-58)

В судове засідання представник позивача адвокат Безсмертний С.М. та позивач ОСОБА_1 не з`явилися, при поданні позову представником позивача заявлено суду про розгляд справи без виклику сторін. (а.с. 16)

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до суду не з`явився, про час дату проведення судового засідання повідомлений належним чином. (а.с. 51-52)

У зв`язку з неявкою сторін для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

30 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб та змінено прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », актовий запис № 159, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . (а.с. 22)

31 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та ОСОБА_2 укладено договір № 9165161, згідно якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику фінансовий кредит у сумі 2 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених Договором. Кредит надається строком на 28 днів до 28 лютого 2020 року включно від дати отримання Позичальником кредиту, але не більше 30 днів, з нарахуванням процентів за користування кредитом 584% річних від суми залишку кредиту в розрахунку 1,6% щоденної плати за користування кредитом. (а.с. 32-36)

05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис № 88295 про стягнення з ОСОБА_2 , яка є боржником за Кредитним договором № 9165161 від 31 січня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 21/07.2020 від 21 липня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ». Загальна сума за період з 21 липня 2020 року по 25 січня 2021 року, що підлягає стягненню складає 16 376,01 грн, а саме:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 000,00 грн;

- прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн;

- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 896,00 грн;

- строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн;

- строкова заборгованість за комісією 0,00 грн;

- строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн;

- строкова заборгованість за штрафами і пенями 12 480,01 грн;

- за вчинення виконавчого напису нотаріусом 1 000,00 грн. (а.с. 38)

11 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною відкрито виконавче провадження № 65386032 з виконання виконавчого напису № 88295 від 05 квітня 2021 року. (а.с.19-20)

Вирішуючи спір по суті, суд враховує таке.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Зокрема, нормативний акт, що регулює вчинення нотаріальних дій є «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до пункту 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Тому, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку спосіб шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Встановлені судом обставини у даній справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку № 1172 (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Матеріали справи не містять доказів того, що укладений між позикодавцем та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в тому числі у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідачем не надано суду належним чином завірені копії документів, що подавалися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а саме: первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), договори відступлення прав вимоги, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми відсотків, штрафу та пені, зазначені в розрахунку, є безспірними.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком стягувача, який у даній справі не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, належні докази відступлення прав вимоги за кредитним договором також відсутні.

З огляду на вищенаведене, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20 червня 2018 року.

Докази того, що кредитор ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» та первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» дійсно направляли боржнику повідомлення про наявну заборгованість відсутні, як і відсутні докази, що боржник отримував претензію щодо виплати заборгованості, і своєю пасивною поведінкою погодився з її розрахунком. Отже, заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною.

Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН», однак доказів на підтвердження зазначеного до суду відповідачем не надано.

Отже, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Також, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічний правовий висновок сформульований у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі № 645/1979/15-ц.

З огляду на вищевикладене та встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом із порушенням чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса № 88295 від 05 квітня 2021 року таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Жодними доказами та наданим відповідачем клопотанням про зменшення судових витрат на правничу допомогу відповідач не спростував доводи позивача, факт наявності безспірної заборгованості при розгляді справи не встановлений.

Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального законодавства, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на практику Європейського суду, до Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача надано ордер серії ВН № 1304235, Договір про надання правничої допомоги від 17 жовтня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Безсмертним С.М., додаток № 2 до договору від 17 жовтня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 17 жовтня 2024 року, акт виконаних робіт від 27 жовтня 2024 року на суму 5 000,00 грн, що включає в себе послуги з надання консультації, написання та оформлення заяви про забезпечення позову, складання та оформлення позовної заяви. (а.с. 66, 77-81 )

При визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд враховує, що дана категорія справ не є складною, законодавство у сфері визнання виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню є стабільне і судова практика має ознаку єдності. Тому, заявлені до відшкодування витрати є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності.

Отже, з врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціни позову, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, суд приходить до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5 000,00 грн є явно неспівмірними та не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав, для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Питання про розподіл витрат про сплату судового збору, які складаються з оплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з позовом, суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України та покладає їх на відповідача.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05 квітня 2021 року Головкіною Яною Вікторівною, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 88295 з ОСОБА_2 , яка є боржником за Кредитним договором № 9165161 від 31 січня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 21/07.2020 від 21 липня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ», за період з 21 липня 2020 року по 25 січня 2021 року у загальному розмірі 16 376,01 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн 00 к. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 к.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги в порядку ст.ст. 351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ», , вул. Підвисоцького Професора, буд. 10/10, м. Київ.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л.Волошина