Провадження № 2-з/359/9/2025
Справа № 359/1505/25
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2025 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., вивчивши заяву адвоката Шокурова Юрія Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ :

10 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шокурова Ю.Л. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява про забезпечення доказів, якою просить суд винести ухвалу та витребувати від Державного підприємства «Чайка» (далі по тексту ДП «Чайка») копію наказу № 15-к/ТР від 13 лютого 2014 року та письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що відповідно наказу № 90-к/ТР від 11 вересня 2023 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду провідного ветеринарної медицини. В подальшому, відповідно на підставі наказу № 15-к/ТР від 13 лютого 2014 року, ОСОБА_1 звільнився із займаної посади за угодою сторін. Після припинення трудових відносин, ДП «Чайка» зробило відповідні записи в трудовій книжці ОСОБА_1 , однак копію наказу № 15-к/ТР від 13 лютого 2014 року та письмове повідомлення про нараховані, виплачені суми при звільненні не надав. Після припинення трудових відносин ОСОБА_1 неодноразово звертався до ДП «Чайка» з вимогою надати запитувані документи, однак ДП «Чайка» ігнорує законні вимоги заявника, чим порушує вимоги ст. 116 КЗпП України, яка зобов`язує роботодавця виплатити працівнику всі суми, що належать йому в день звільнення. Не отримавши належні документи, на адресу ДП «Чайка» було направлено адвокатський запит, щодо надання завіреної належним чином копії наказу № 15-к/ТР від 13 лютого 2024 року та відомості про нараховані ОСОБА_1 та виплачені кошти, відповідно вимог ст. 116 КЗпП України. Зазначений адвокатський запит було направлено рекомендованим листом з описом вкладення та отримано Зацікавленою особою 05 листопада 2024 року. Не отримавши затребувані документи, 12 грудня 2024 року на адресу ДП «Чайка» був повторно направлений адвокатський запит з вимогою надати копію наказу № 15-к/ТР від 13 лютого 2024 року, відомості про нарахування та виплати всіх сум ОСОБА_1 та відомості про виплату коштів ОСОБА_1 на день звільнення в тому числі за не використану відпустку, відповідно вимог ст. 116 КЗпП України. Зазначений запит був направлений цінним листом з описом вкладення та отриманий ДП «Чайка» 18 грудня 2024 року. Однак, отримавши зазначений запит повторно, ДП «Чайка» знову проігнорувала вимоги ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та не надало копії запитуваних документів. Відсутність запитуваних документів унеможливлює отримання повної та достовірної інформації про нараховані та виплачені суми при звільненні, що в свою чергу позбавляє ОСОБА_1 права на звернення до суду з позовом про стягнення коштів, які не були виплачені при звільненні.

Відповідно ч. 2 ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Дослідивши подану заяву про забезпечення доказів та додані документи, мотиви і обґрунту-вання заяви, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів, відповідно положень ч. 2 ст. 116 ЦПК України, є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У частині 4 ст. 116 ЦПК України визначено, що забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, заява про забезпечення доказів повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначе-ний для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/ потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо застосування положень ст. 116 ЦПК України зазначений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19).

Проте, в порушення вимог ЦПК України, заявником у своїй заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Відповідно положень ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Аналогічний висновок зроблено в ухвалі Верховного Суду від 02 травня 2019 року під час розгляду справи №3д/9901/2/19.

Отже, дослідивши заяву, суд дійшов висновку, що заявлені у ній вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, адже обставини, які на думку заявника вказують на необхідність забезпечення доказів, полягають у тому, що він не має можливості самостійно отримати такі докази, а не у тому, що такі докази у майбутньому можуть бути втраченими або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Таким чином, заявником у поданій заяві не вказані підстави, що доведені належними доказами, припускати, що докази, які він просить забезпечити можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

При таких обставинах, заяву слід повернути заявнику, як таку, що не відповідає вимогам ст. 117 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 117, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Шокурова Юрія Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Яковлєва Л.В.