Справа № 291/798/24
Провадження №2/291/51/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 лютого 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кащук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ружині цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача, який діє в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день своєї смерті, ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті за цією адресою були зареєстровані сини: ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 .

Фактично до дня смерті матери з нею проживав позивач, в той час як відповідач уже давно не проживає за зареєстрованим місцем проживання. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно. За заявою позивача 02.10.2023 року приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області Власюком П.В. заведено спадкову справу №46, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. До спадкового майна померлої належить земельна ділянка (пай) площею 3.8178 га., кадастровий номер :02:000:0180, призначена для ведення товарного

сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Топорівської сільської paди Ружинського району Житомирської області, що на даний час, входить до складу Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області. Земельна ділянка належить померлій відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №090905 виданого 08.12.2011 року Ружинською районною державною адміністрацією.

02.10.2023 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Власюком П.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу земельну ділянку (пай) у зв`язку з тим, що спадщину після смерті матери ОСОБА_4 прийняли двоє синів: ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , оскільки на день ОСОБА_4 були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 ..

Зазначені обставини свідчать, що позивач не має можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу земельну ділянку у порядку спадкування після смерті матери без встановлення судом факту, що він є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті матери.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позові, просили суд їх задовольнити. Позивач суду зазначив, що відповідач більше 10 років проживає на території Росії. На час смерті матері не проживав з нею, не приїздив на похорони. На даний час відносин з ним не підтримує, його місце знаходження не відоме. В подальшому в судове засідання не з`вилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений. Відзив на позов до суду не подав.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна по закону своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Топори Бердичівського ( до об`єднання Ружинського) району, що стверджується:

-паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 10.05.2002 року Ружинським РВ УМВС України в Житомирській області (а.с.7);

-свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 19.09.1964 року Кейлакською сільською радою Хар`юского району, Єстонія, згідно якого ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , актовий запис №49 (а.с.10);

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 , виданого 23.06.2022 року Ружинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.9).

Згідно довідки Виконавчого комітету Ружинської селищної ради від 05.09.2023р. № 176, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з нею за цією адресою зареєстровані сини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Фактично за цією адресою разом з матір`ю, до дня смерті, проживав ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 за цією адресою не проживав і на даний час місце його проживання невідоме. На протязі шести місяців після смерті ОСОБА_4 , за даною адресою, ніхто, крім вищевказаних осіб не був зареєстрований (а.с.59).

До спадкового майна померлої ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 3.8178 га., кадастровий номер :02:000:0180, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, що на даний час, входить до складу Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області та належить померлій відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №090905 виданого 08.12.2011 року Ружинською районною державною адміністрацією (а.с.13).

Згідно спадкової справи №46/2023, заведеної 02.10.2023 року приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області Власюком П.В., щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 звертавсь до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.57-67).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Житомирської області Власюком П.В., від 02.10.2023 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 3,8178 га,, що розташована на території Топорівської сільської ради Ружинського (нині Бердичівського) району Житомирської області, посилаючись на те, що у зв`язку з тим, що спадщину після смерті матери ОСОБА_4 прийняли двоє її синів: ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , оскільки вони на день смерті ОСОБА_4 були зареєстровані за алресою АДРЕСА_1 (а.с.12).

Свідок ОСОБА_6 , суду пояснила, що він знає сторін по справі, позивача знає, він проживав з мамою, мама померла, він її поховав. Знає також його брата, відповідача по справі, ОСОБА_3 , але більше 25 років його не було в селі, на похорони матері він також не приїздив. Де він на даний час перебуває йому не відомо. В селі ОСОБА_7 проживає з 1991 року.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він знає сторін по справі. Його мама товаришувала з мамою позивача, ходили одна до одної в гості. Брата відповідача ОСОБА_3 бачив десь в 1995-1996 роках. З 2018 року постійно проживає в с.Топори, але жодного разу його не бачив. Його мати казала, що він десь далеко. Позивач, ОСОБА_9 ховав матір, брата на похороні не було.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ст.1261 ЦК України).

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ст.1269 ЦК України).

Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Отже, оскільки відповідач в житловому будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований, проте не проживав, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому ОСОБА_3 як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті матері, а отже, не набув права на спадкове майно.

Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В той же час звернення до суду з позовом про встановлення факту не проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини не ґрунтується на положеннях статті 16 ЦК України, оскільки Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Пунктами 1.2, 3.21, 3.22, 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Виходячи з правової позиції, викладеної, зокрема, в постанові Верховного Суду від 21.10.2020р. по справі № 569/15147/17, вимога позову про встановлення факту постійного не проживання зі спадкодавцем не є належним способом судового захисту позивача у розумінні статті 16 ЦК України. Вказаний юридичний факт підлягає встановленню при вирішенні спадкового спору, а не як окрема позовна вимога.

Аналогічна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 16.07.2023р. по справі № 641/3893/20.

З врахуванням вказаного, позивач змушений був звертатись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на майно ОСОБА_4 , а не про встановлення факту не проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст.4, 259, 265-268, 273 ЦПК України, ст..ст.1216, 1217, 1223, 1261, 1267 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцем м.Кейла Хар`юского району, Єстонія, РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування після смерті, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на земельну ділянку площею 3.8178 га., кадастровий номер :02:000:0180, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, що на даний час, входить до складу Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області та належить померлій відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №090905 виданого 08.12.2011 року Ружинською районною державною адміністрацією.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , житель: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області О. В. Митюк