Справа № 569/4484/22
УХВАЛА

12 лютого 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого- судді Кучиної Н.Г.

секретар судового засідання - Корпесьо В.Р.

представник заявника - адвокат Любаренко І.О.

з участю позивача - ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Незнамова Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про поворот виконання судового рішення у справі № 569/4484/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, встановлення порядку користування квартирою та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про поворот виконання рішення

15 жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про поворот виконання рішення Рівненського міського суду від 28 лютого 2023 року, яке було скасоване Верховним Судом 20 березня 2024 року, в частині вселення, а позовні вимоги позивачем були залишені без розгляду.

В порядку повороту виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року, в частині вселення, у справі № 569/4484/22, просить зобов`язати ОСОБА_1 повернути екземпляр ключів відповідачці ОСОБА_2 , які він отримав у ході вселення 04 жовтня 2023 року, за виконавчим провадженням, про що було складено акт.

Також в порядку повороту виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року у справі № 569/4484/22 просить стягнути 13 700, 00 грн із відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції кошти, які були стягнуті, як виконавчий збір 13 400, 00 грн та мінімальні витрати виконавчого провадження 300, 00 грн, із ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), які перерахувати на поточний рахунок НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанку» IBAN: НОМЕР_3 з державного бюджету України.

08 січня 2025 року представник заявника подав доповнення до заяви про поворот виконання, в якому просить в порядку повороту виконання виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1

Заява мотивована тим, що 28 лютого 2023 року, Рівненський міський суд Рівненської області, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, встановлення порядку користування квартирою та вселення, виніс рішення про задоволення позову.

29 червня 2023 року, Рівненським апеляційним судом винесено постанову про залишення рішення без змін.

21 серпня 2023 року, Відділом Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом №569/4484/22 від 03 серпня 2023 року.

04 жовтня 2023 року, позивача (стягувача) ОСОБА_1 було вселено до квартири АДРЕСА_1 виконавчою службою. Також, було передано стягувачу екземпляр ключів від квартири, які належать відповідачці ОСОБА_2 про що складено відповідний акт.

Крім того, із відповідачки було стягнуто виконавчий збір 13400, 00 грн та виконавчі витрати 300, 00 грн. Всього: 13700, грн., згідно довідки Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 228498 від 06.09.2024 року.

20 березня 2024 року Касаційний цивільний суду у складі Верховного Суду скасував рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28.02.2023 року в частині вселення і направив справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В ході розгляду позивач подав клопотання про залишення позовних вимог в частині встановлення порядку користування та вселення до квартири без розгляду.

02 травня 2024 року, Рівненським міським судом Рівненської області було винесено ухвалу про залишення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення порядку користування квартирою та вселення без розгляду.

А отже, виконано рішення суду першої інстанції, яке скасоване, в частині вселення, а позовні вимоги залишені буз розгляду позивачем. Тобто, підстава для вчинення виконавчих дій відпала і потребує повороту виконання.

Короткий зміст заперечень ОСОБА_1 на заяву про поворот виконання рішень

Просить у задоволенні заяви про поворот виконання відмовити, оскільки вказана заява ОСОБА_2 порушує його права як співвласника майна, так як постановою КЦС ВС від 20.03.2024 року встановлено за ОСОБА_1 право на 1/2 частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Заява про поворот виконання рішення шляхом повернення екземпляру ключів фактично направлена на позбавлення його повноцінного права власності на 1/2 частку квартири. ОСОБА_2 намагається штучно звузити права ОСОБА_1 як власника 1/2 частини квартири, що є недопустимо з точки зору того, що право власності є непорушним.

Зазначає, що у розрізі постанови Верховного Суду від 20.03.2024 року по справі №569/4484/22 скасування рішень судів попередніх інстанцій в частині «вселення та встановлення порядку користування спірною квартирою» не передбачає автоматичної заборони щодо користування майном.

Відтак, з огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 , як власник 1/2 частки квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися майном в повній мірі. Жодна фізична особа, а також жоден представник органу влади, будь-якої із гілок влади не може обмежити гарантоване Основним законом України його право власності відносно квартири. Такі дії будуть суперечити нормативно-правовим актам України і можуть кваліфікуватися як кримінально-каране діяння у відповідності до положень ККУ.

В обгрунтування своїх заперечень також покликається на те, що предметом повороту виконання рішення суду, можуть бути, зокрема дії, які не мають майнового характеру.Отже, поворот виконання рішення суду має носити майновий характер. В свою чергу в даному випадку повернення екземплярів ключів не є майновими правами та фактично заявником висунуті вимоги, які мають вирішуватися в позовному провадженні, у якому повинно ставитися під сумнів право власності ОСОБА_1 , що матиме наслідком повернення екземплярів ключів.

Той факт, шо питания вселення носить немайновий характер підтверджується і тим,що при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір як за немайнову вимогу і суди усіх інстанцій з цим погодилися, оскільки суд першої інстанції не залишив позовну вимогу без руху з підстав несплати у повному обсязі судового збору, а навпаки, відкрив провадження у справі з підстав виконання усіх вимог ст. 175 ЦПК України. Відтак, судами усіх інстанцій підтверджено той факт, що виселения носить ознаки немайнового характеру.

Щодо доповнення заяви про поворот виконання рішення суду вимогами про виселення зазначив, що йому як власнику 1/2 майна, належать житлові права, які ніхто не має права йому обмежити.

Також вказує, що Верховний Суд не зазначив про виселення нічого, а лише направив справу у відповідній частині на новий розгляд.

Просить у задоволенні заяви про поворот виконання рішення відмовити.

Заяви та клопотання

22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки особисто бажає надати пояснення у справі, однак прибути в судове засідання на 23.10.2024 року особисто не може.

07 листопада 2024 року представник заявника ОСОБА_2 , адвокат Гладчук З.Я. подала письмове клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із наявністю ознак респіраторного захворювання.

03 грудня 2024 року представник заявника Любаренко І.О. подав письмове клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

04 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 , адвокат Незнамова Т.О. подала письмове клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю ОСОБА_1 особисто прибути в судове засідання, оскільки останній перебував на прийомі у стоматолога ( хірургічне втручання)

07 січня 2025 року представник заявника, адвокат Любаренко І.О. подав клопотання про розгляд справи в порядку відеоконференції.

08 січня 2025 року представник заявника, адвокат Любаренко І.О. подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із необхідністю підготовки заперечень на подану ОСОБА_1 заяву.

Стислий виклад позиції заявника в суді

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 , адвокат Любаренко І.О. повністю підтримав заяву про поворот виконання, з підстав викладених у заяві від 15 жовтня 2024 року та у доповненні до заяви від 08.01.2025 року. Зазначає, що його довіритель бажає захистити свої права, а саме поновити своє право, яке було порушеним у зв`язку із виконанням скасованого ( зміненого) рішення, оскільки правова підстава виконання дій відпала. Просить заяву про поворот виконання задоволити повністю.

Стислий виклад позиції ОСОБА_1 в суді

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви про поворот виконання, з підстав викладених у письмових запереченнях на заяву про поворот виконання рішення суду. Додатково пояснили, що суд не може застосувати положення ст.444 ЦПК України лише з тих мотивів, що частина позовних вимог була залишена без розгляду після повернення справи на новий розгляду, оскільки суд повинен в комплексі з`ясовувати обставини справи, не лише формально.

Також, поворот виконання рішення не можливий також з тієї підстави, що при поданні позовної заяви титульним володільцем спірного майна була ОСОБА_2 , а станом на сьогодні існує вже два співвласники майна, тому після повернення справи на новий розгляд сторони не повернулися у попереднє становище, а навпаки, отримали у власність по частини майна.

Додатково також вказали, що ОСОБА_1 виконує обов`язки по забезпеченню схоронності об`єкта нерухомості. Закон зобов`язує власника житла дбайливо ставитися і підтримувати житло у належному стані, незважаючи на перебування власника (співвласника) за межами України, оскільки є численні платежі, які потребують постійної щомісячної оплати. Він здійснює відповідні платежі по утриманню квартири, що доводиться копією реєстру платежів по квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та відповідними квитанціями.

Вважають, що у задоволенні заяви про поворот виконання рішення слід відмовити

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як таку, що набута в період шлюбу.

Здійснено поділ квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання за кожним з них по 1/2 ідеальній частці з припиненням права спільної сумісної власності на цю квартиру.

Вселено ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 за наступним варіантом: ОСОБА_1 виділено у користування одну кімнату, позначену в технічному паспорті літ. 7 площею 16,0 кв. м, а ОСОБА_2 виділено у користування дві кімнати, позначені в технічному паспорті літ. 5, 6, площами 15,3 кв. м та 15,7 кв. м відповідно; допоміжні приміщення коридор площею 14,0 кв. м, кухню площею 12,9 кв. м, ванну кімнату площею 5,4 кв. м та вбиральню площею 1,4 кв. м залишено у спільному користуванні.( том 1 а.с. 144-153)

Постановою Рівненського апеляційного суду від 29 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського Рівненської області від 28 лютого 2023 року без змін. ( том 1 а.с.220-224)

04 жовтня 2023 року, позивача (стягувача) ОСОБА_1 було вселено до квартири АДРЕСА_1 виконавчою службою. Також, було передано стягувачу екземпляр ключів від квартири, які належать відповідачці ОСОБА_2 про що складено відповідний акт. ( том 2 а.с. 141-143)

Крім того, із відповідачки було стягнуто виконавчий збір 13400, 00 грн та виконавчі витрати 300, 00 грн. Всього: 13700, грн., згідно довідки Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 228498 від 06.09.2024 року. ( том 2 а.с. 145)

Постановою Верховного Суду від 20 березня 2024 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 червня 2023 року в частині позовних вимог про здійснення поділу спірної квартири та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири змінено у мотивувальних частинах, виклавши їх в редакції цієї постанови.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року змінити в резолютивній частині, виклавши пункти 1 3 резолютивної частини в такій редакції:

«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частку в праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 ».

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 червня 2023 року про вселення та встановлення порядку користування спірною квартирою скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.( том 2 а.с.65-76)

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та вселення - залишено без рогляду ( том 2 а.с. 101-102)

Наведені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_2 із заявою про поворот виконання рішення з вимогами про зобов`язання ОСОБА_1 повернути екземпляр ключів відповідачці ОСОБА_2 , які він отримав у ході вселення 04 жовтня 2023 року, за виконавчим провадженням, про що було складено акт.

Просить також стягнути 13 700, 00 грн із Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції кошти, які були стягнуті, як виконавчий збір 13 400, 00 грн та мінімальні витрати виконавчого провадження 300, 00 грн, із ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), які перерахувати на поточний рахунок НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанку» IBAN: НОМЕР_3 з державного бюджету України.

Просить в порядку повороту виконання виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1

Мотиви, якими керується суд та застосоване законодавство

Розглянувши подану заяву про поворот виконання суд дійшов висновку, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст.444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 569/15646/16-ц).

Отже, зміст інституту повороту виконання рішення полягає у поновленні сторін виконавчого провадження у попередньому становищі шляхом повернення стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням відповідачу (боржнику). Тобто повернення має відбуватися за рахунок коштів стягувача (сторони виконавчого провадження).

Щодо повороту виконання рішення Рівненського міського суду від 28 лютого 2023 року в частині вселення, повернення ключів ОСОБА_2 та виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , то суд приходить до таких висновків.

Постановою Верховного Суду від 20.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки в праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У відповідності до положень ст.317 ЦК України (зміст права власності), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_1 як власник частини квартири має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Жодних дій, які не узгоджуються із нормативно- правовими актами України ним не вчинялося.

Відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних орган в позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюсться на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року).

Здійснення перешкод у користуванні таким майном іншим співвласником порушує його право на житло, що суперечить положенням ст.9 Житлового кодексу: ніхто не може бути виселений і займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням. Житлові права охороняються законом.

Відтак, визначене за ОСОБА_1 право власності на 1/2 квартири презюмує право володіння, користування та розпорядження майном і це його беззаперечне право, а судові процеси не є перешкодою для реалізації ним такого права.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що заява про поворот виконання рішення шляхом повернення екземпляру ключів фактично направлена на позбавлення ОСОБА_1 повноцінного права власності ( зокрема, володіння та користування) 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки, Верховний суд у постанові від 20 березня 2024 року визнав за ОСОБА_1 право васності на 1/2 частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , він як співвласник квартири має право володіти, користуватися та розпоряджатися майном в повній мірі.

У своєму рішенні Конституційний Суд України від 02.11.2011 року №13-рп/2011, зазначив про те, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Вирішуючи питання про те, чи можуть бути предметом повороту виконання рішення суду, зокрема дії, які не мають майнового характеру, потрібно врахувати позицію викладену в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року. Цей лист містить посилання на ухвалу ВССУ від 19.11.2014 року у справі №6-29750св14, відповідно до якої «поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права»,

Отже, поворот виконання рішення суду має носити майновий характер. В свою чергу в даному випадку повернення екземплярів ключів не є майновими правами та фактично заявником висунуті вимоги, які мають вирішуватися в позовному провадженні, у якому повинно ставитися під сумнів право власності ОСОБА_1 , що матиме наслідком повернення екземплярів ключі.

Конституція України (ст.47) кожному гарантує захист житлових прав, що також зазначено у Житловому кодексі, зокрема:

Відповідно до ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

За приписами статтей 150, 155,156 передбачені права та обов`язки власника житла та членів його сім`ї, гарантії прав громадян.

Зобов`язання ОСОБА_1 повернути ключі від квартири квартиру АДРЕСА_1 буде надмірним втручанням у мирне право володіння та користування своїм майном власником, а відтак суд не вправі обмежити права власника майна.

Суд також зазначає, що поворот виконання рішення можливий лише за тієї умови, коли сторони повертаються у свій первісний стан.

Первісний стан при зверненні до суду був таким, що титульним володільцем спірної квартири була ОСОБА_2 . Однак, рішенням суду по даній справі визначено квартиру об`єктом спільної власності, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визначено по 1/2 квартири. Таке право власності зареєстроване у законному порядку і є чинним, ніким не оспорене. Тобто, рішення суду по цій же справі підтверджує законність права власності, чим і підтверджено право на користування та розпорядження своїм майном ОСОБА_1 .

При переданні справи на новий розгляд сторони не повертаються до первісного (першочергового) стану, коли ОСОБА_2 була титульним володільцем квартири, придбаної в шлюбі.

Тому, з огляду на викладене, поворот виконання рішення з вимогою про виселення є неможливим.

Покликання представника заявника ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_1 підлягає виселенню із спірної квартири, оскільки вчиняє домашнє насильство не заслуговують на увагу, оскільки предметом спору при винесенні рішення не було виселення особи, а відтак, суд вважає за необхідно роз`яснити, що у разі порушення, невизнання чи оспорення її прав, вона може звернутись за захистом порушеного права до суду у встановленому законом порядку.

Також суд враховує, що відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 24172-2024 від 26.11.2024 року ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП ( том 2 а.с. 228).

Витяг з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" також свідчить про відсутність відомостей про приятгнення до кримінальної відповідальності та про відсутність незнятої чи непогашеної судимості ( том 2 а.с.230)

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про поворот виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року в частині вселення шляхом повернення ключів ОСОБА_2 та безпосередньо виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення коштів із відділу Державної виконавчої служби в порядку повороту виконання суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи слідує, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем 21 серпня 2023 року було винесено постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн та постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 13400 грн.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Державний (приватний) виконавець є учасником виконавчого провадження (частина перша статті 14 Закону України "Про виконавче провадження"), діяльність якого полягає у вжитті передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень (частина перша статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частинами першою, третьою статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Тобто зарахування коштів на рахунок виконавчої служби або приватного виконавця має тимчасової характер, після чого зараховані кошти підлягають перерахуванню на рахунок стягувача, який набуває право власності на відповідне майно.

Виконавча служба не набуває майно під час примусового виконання рішень, окрім стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження (стаття 42 Закону України "Про виконавче провадження"). Відповідно, виконавча служба не є набувачем коштів, які стягуються під час примусового виконання судового рішення (крім зазначених витрат).

Отже, поворот виконання рішення не може бути допущено за рахунок виконавця (за винятком випадків, коли він є стороною виконавчого провадження), оскільки, по-перше, поворот виконання рішення може бути здійснено за рахунок повернення стягувачем одержаного за скасованим рішенням; по-друге, виконавець не набуває права власності на майно (кошти), яке стягується під час вчинення виконавчих дій.

Поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав боржника (відповідача), передбачає повернення йому стягувачем (позивачем) лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому рішенням суду.

Стягнуті в процесі виконання рішення суду витрати виконавчого провадження не є грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

За змістом ч. 2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

За змістом частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження`рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відтак, у задоволенні вимог заяви в частині повернення ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 13700 грн, які були стягнуті як витрати виконавчого провадження в порядку виконання судового наказу, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.444 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду у справі № 569/4484/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, встановлення порядку користування квартирою та вселення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 13 лютого 2025 року.

Суддя Н.Г.Кучина