Провадження № 2-о/466/127/25
У Х В А Л А

11 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Зими І.Є.

за участю секретаря Васинчик М.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника зац. особи Миргорода В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту батьківська та внесення відомостей до актового запису про батька дитини , -

в с т а н о в и в:

20 грудня 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою, в якій просить встановити факт батьківства, та визнати його батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести змінити до актового запису про народження ОСОБА_4 , зазначивши прізвище дитини - ОСОБА_5 .

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 27.12.2024 року.

В судовому засіданні, від представника зацікавленої особи Миргорода В.В. поступило клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки у цій справі заявлено вимогу про встановлення факту родинних відносин у порядку окремого (безспірного) провадження (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України ). Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною. яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Чинні норми СК України чітко вказують про необхідність звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, тобто шляхом подання позовної заяви в порядку позовного (а не окремого) провадження, а не з заявою про встановлення факту. Відтак, просить суд залишити заяву без розгляду.

Представниця заявника ОСОБА_2 та заявник ОСОБА_1 не заперечили щодо такого клопотання про залишення заяви про встановлення факту батьківства без розгляду.

Заслухавши думку заявника, його представника, представника зацікавленої особи дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду, закриває провадження по справі.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Процедура визнання батьківства встановлена статтями 128, 129 СК України та полягає у визначенні спорідненості між батьком та самою дитиною у судовому порядку. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Дані норми СК України чітко вказують про необхідність звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, тобто шляхом подання позовної заяви в порядку позовного (а не окремого) провадження, а не з заявою про становлення факту батьківства. Наведені норми кореспондуються з приписами п. 4, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 N? 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відтак, до переліку, визначеного у частині першій статті 315 ЦПК України, юридичний факт, який просить встановити заявник, не відноситься.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник ОСОБА_1 просить встановити факт батьківства та внесення відомостей до актового запису про батька дитини, проте згідно норм чинного законодавства питання про встановлення батьківства подається до суду в позовному провадженні , а не в порядку окремого провадження.

Зокрема, згідно ч.6 ст. 264 ЦПК, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником заявлено вимогу про встановлення факту, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Керуючись ст. ст. 186, 293,264, 315 ЦПК України суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту батьківська та внесення відомостей до актового запису про батька дитини - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: І. Є. Зима