Провадження № 2/357/48/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - Сомок О.А.,

секретар судового засідання - Березенко Д.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано судді Сомок О.А.

15.01.2025 ухвалою суду вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено підготовче судове засідання на 13.02.2025.

13.02.2025 у підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином. 04.02.2025 до суду від представника АТ «Державний ощадний банк України» Щербак Н.В. надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору. У зазначеній заяві представник позивача також просить вирішити питання про розподіл судових витрат (судового збору), сплаченого позивачем при подачі позову до суду та проводити розгляд справи без участі представника АТ «Державний ощадний банк України».

13.02.2025 у підготовче судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином. 04.02.2025 направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, просив суд при розгляді питання про розподіл судових витрат у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України стягнути з нього на користь АТ «Державний ощадний банк України» 50 відсотків судового збору, а 50 відсотків повернути позивачу з державного бюджету.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, подану з боку позивача заяву про закриття провадження у справі, суд приходить до висновку, що подану заяву представника позивача слід задовольнити, а провадження у справі закрити та провести розподіл судових витрат, враховуючи що між сторонами відсутній предмет спору.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність полягає, в тому числі, у праві учасників справи розпоряджатися своїми правами щодо предмет спору на власний розсуд.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд, своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як встановлено з поданої представником позивача заяви, після пред`явлення даного позову до суду відповідачем в повному обсязі сплачено заборгованість за кредитним договором, тим самим в добровільному порядку повністю виконані зобов`язання перед позивачем, порушення яких стало підставою для подання позову. Між сторонами не залишилося неврегульованих питань, тобто предмет спору між сторонами відсутній, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а тому суд приходить до висновку, що заява представника позивача про закриття провадження у цивільній справі № 357/18008/24 є такою, що підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю, оскільки підстав для відмови в прийнятті вказаної заяви не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, зокрема, у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, в ч.3 зазначеної статті передбачено, у разі якщо позивач після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Так, позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 9209 грн. 53 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 211 від 26.11.2024.

Враховуючи, що позивач відмовився від позову у зв`язку з тим, що відповідач задовольнив його вимоги після пред`явлення позову, а відповідач фактично позов визнав, добровільно сплативши заборгованість за кредитним договором до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про задоволення клопотань представника позивача та відповідача і вважає за необхідне повернути позивачу - Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» 50 відсотків судового збору зі спеціального фонду Державного бюджету України, а 50 відсотків судового збору стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 4,13, 142, 255, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 4604,76 грн.

Повернути Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4604,76 грн. сплачений відповідно до платіжної інструкції № 211 від 26.11.2024 на суму 9209 грн. 53 коп.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: вулиця Володимирська, будинок 27, місто Київ, 01001, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області Олена СОМОК