П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025року м. Київ

Справа №755/7207/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1162/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В. за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Хромова О.О. 29 квітня 2024 року у м. Київ, за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження, заінтересовані особи: головний державний виконавець Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Юрій Миколайович, ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати незаконними дії Головного державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Ю.М. в рамках виконавчого провадження ВП № 71913578, а також зобов`язати державну виконавчу службу Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити певні дії.

Скарга мотивована тим, що 07 лютого 2024 року скаржник довідався, що 06 червня 2023 року старшим державним виконавцем Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71913578.

14 лютого 2024 року скаржник, на виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 червня 2023 року, надав Головному державному виконавцю Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Ю.М. копії платіжних інструкцій на підтвердження факту сплати аліментів у період з 01 серпня 2022 року по 01 лютого 2024 року.

07 березня 2024 року ОСОБА_1 отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП № 71913578 станом на 01 лютого 2024 року та відповідь державного виконавця від 07 березня 2024 року про відсутність підстав для врахування наданих боржником квитанцій про сплату аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 лютого 2024 року в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Одночасно зі скаргою на дії державного виконавця Хачатуряном Х.В. було подано заяву про поновлення процесуального строку на подання такої скарги, яка мотивована тим, що дану скаргу на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 71913578 Хачатурян Х.В. вперше подав 19 березня 2024 року. Скаржник підтверджує, що скаргу подано вперше також з пропуском процесуального строку, у зв`язку із перебуванням його представника - адвоката Романченко М.В., на лікуванні у період з 11 березня 2024 року по 17 березня 2024 року. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року скаргу повернуто у зв`язку із недотриманням скаржником вимог до форми та змісту поданої скарги.

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Дніпровського районного суду з цією скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 71913578. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року скаргу повернуто суб`єкту звернення у зв`язку із недотриманням вимог до форми та змісту скарги згідно вимог ЦПК України.

У зв`язку з чим 19 квітня 2024 року (вхід. від 25 квітня 2024 року, № 23878) ОСОБА_1 втретє звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із даною скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 71913578.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження, заінтересовані особи: головний державний виконавець Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Юрій Миколайович, ОСОБА_2 - залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 було пропущено строк на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, а причини пропуску строку на звернення із скаргою зазначенні ОСОБА_1 у заяві про понвлення строку визнані судом неповажними.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подана апеляційна скарга, яка мотивована тим, що суд першої інстанції не дав належну оцінку тим доводам, які він навів у заяві про поновлення процесуальних строків. Також зазначає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не врахував, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, та застосував надмірний формалізм, чим порушив його право на доступ до правосуддя.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому керуючись положеннями ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе завершити розгляд справи за відсутності учасників справи.

В порядку ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що Дніпровським районним судом міста Києва 23 травня 2023 року у справі № 55/405/22 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконанні у Дніпровському районному відділі Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) перебуває виконавче провадження ВП № 71913578 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 755/405/22, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 23 травня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Киїі) Личика Ю.М. від 06 червня 2023 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №755/405/22, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 23 травня 2023 року.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати незаконними дії Головного державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Ю.М. в рамках виконавчого провадження ВП № 71913578, а також зобов`язати державну виконавчу службу Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити певні дії.

Скарга мотивована тим, що 07 лютого 2024 року скаржник довідався, що 06 червня 2023 року старшим державним виконавцем Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71913578.

14 лютого 2024 року скаржник, на виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 червня 2023 року, надав Головному державному виконавцю Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Ю.М. копії платіжних інструкцій на підтвердження факту сплати аліментів у період з 01 серпня 2022 року по 01 лютого 2024 року.

07 березня 2024 року ОСОБА_1 отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП № 71913578 станом на 01 лютого 2024 року та відповідь державного виконавця від 07 березня 2024 року про відсутність підстав для врахування наданих боржником квитанцій про сплату аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 лютого 2024 року в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Одночасно зі скаргою на дії державного виконавця Хачатуряном Х.В. було подано заяву про поновлення процесуального строку на подання такої скарги, яка мотивована тим, що дану скаргу на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 71913578 Хачатурян Х.В. вперше подав 19 березня 2024 року. Скаржник підтверджує, що скаргу подано вперше також з пропуском процесуального строку, у зв`язку із перебуванням його представника - адвоката Романченко М.В., на лікуванні у період з 11 березня 2024 року по 17 березня 2024 року. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року скаргу повернуто у зв`язку із недотриманням скаржником вимог до форми та змісту поданої скарги.

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Дніпровського районного суду з цією скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 71913578. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року скаргу повернуто суб`єкту звернення у зв`язку із недотриманням вимог до форми та змісту скарги згідно вимог ЦПК України.

У зв`язку з чим 19 квітня 2024 року (вхід. від 25 квітня 2024 року, № 23878) ОСОБА_1 втретє звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із даною скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 71913578.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження, заінтересовані особи: головний державний виконавець Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Юрій Миколайович, ОСОБА_2 - залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що Хачатуряном Х. В. було пропущено строк на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, а причини пропуску строку на звернення із скаргою зазначенні ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку визнані судом неповажними, оскільки неодноразове невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення скарги, та як наслідок, повернення її заявнику не є поважною причиною пропуску процесуального строку, так як не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину процесуального строку реалізовувати право на оскарження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно із ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України). Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).

Частинами 1 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі №439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі №466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зазначено, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З'ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом ст. ст. 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У постанові Верховного Суду від 04 листопада 2022 року у справі №761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 209/2838/16 (провадження № 61-11073св22).

З наведених обставин вбачається, що 19 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із скаргою на дії державного виконавця та заявою про поновлення процесуального строку подання скарги на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження №71913578.

Скаргу ОСОБА_1 обгрунтовував тим, що 07 лютого 2024 року він довідався, що 06 червня 2023 року старшим державним виконавцем Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Ю.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71913578.

14 лютого 2024 року скаржник, на виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 червня 2023 року, надав державному виконавцю Личик Ю.М. копії платіжних інструкцій на підтвердження факту сплати аліментів у період з 01 серпня 2022 року по 01 лютого 2024 року.

07 березня 2024 року ОСОБА_1 отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП № 71913578 станом на 01 лютого 2024 року та відповідь державного виконавця від 07 березня 2024 року про відсутність підстав для врахування наданих боржником квитанцій про сплату аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 лютого 2024 року в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів. Таким чином, про порушення власних прав та інтересів ОСОБА_1 стало відомо 07 березня 2024 року, про що зазначає сам скаржник.

Вважаючи дії головного державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Личик Ю.М. щодо неврахування наданих боржником квитанцій про сплату аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 лютого 2024 року в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів, протиправними, останній подав скаргу.

З наведеного вбачається, що строк на подачу скарги на дії державного виконавця розпочався 08 березня 2024 року та тривав до 18 березня 2024 року (включно).

ОСОБА_1 разом зі скаргою також було подано заяву про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця, яка мотивована тим, що дану скаргу на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 71913578 Хачатурян Х.В. вперше подав 19 березня 2024 року з пропуском процесуального строку, у зв`язку із перебуванням його представника - адвоката Романченко М.В., на лікуванні у період з 11 березня 2024 року по 17 березня 2024 року. Однак, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 березня 2024 року скаргу було повернуто у зв`язку із недотриманням скаржником вимог до форми та змісту поданої скарги.

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Дніпровського районного суду з цією скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП №71913578. Однак, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року скаргу також повернуто у зв`язку із недотриманням вимог до форми та змісту скарги згідно вимог ЦПК України. У зв`язку з чим, 19 квітня 2024 року ОСОБА_1 втретє звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із даною скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 71913578, та просив визнати вказані причини пропуску строку на оскарження дій державного виконавця поважними.

Поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду зі скаргами на дії державного виконавця щодо неврахування державним виконавцем наданих боржником квитанцій про сплату аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 лютого 2024 року, однак його скарги двічі поверталась з огляду на їх невідповідність встановленим ЦПК України вимогам щодо форми та змісту такої скарги.

За таких обставин, не можна визнати обґрунтованим наведені ОСОБА_1 підстави пропуску строку, оскільки неодноразове невиконання ОСОБА_1 та його представником вимог процесуального закону щодо оформлення та подання скарги, та як наслідок, повернення її заявнику, не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку, так як не є такою, що не залежить від волевиявлення особи, яка подає скаргу, і не є такою, що пов'язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій. А тому, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про неповажність наведених ОСОБА_1 підстав пропуску строку на подання скарги.

Таким чином, встановивши, що про порушення своїх прав з боку держаного виконавця скаржник був достовірно обізнаний станом 07 березня 2024 року, а з даною скаргою звернувся 19 квітня 2024 року, тобто, з пропуском встановленого законом процесуального строку, та враховуючи неповажність наведених ОСОБА_1 підстав пропуску строку на подання скарги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення скарги без розгляду.

Будь-яких доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено. Доводи апеляційної скарги фактично дублюють доводи наведені у скарзі та заяві про поновлення строку на подання скарги, які були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена із додержанням норм процесуального права, а тому не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук