справа № 367/9358/24 головуючий у суді І інстанції Шестопалова Я.В.
провадження № 22-ц/824/2987/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» поданою представником - Романенком Михайлом Едуардовичем на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд:

стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №3285456 від 26 квітня 2021 року у розмірі 11 373,66 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначав, що 26 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений кредитний договір №3285456, згідно з умовами якого відповідач отримав 20 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.

13 вересня 2021 року між позивачем та ТОВ «Мілоан» укладено Договір відступлення прав вимоги №07Г, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача.

Так, згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу ОСОБА_1 перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 40009,48 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 11 373,66 грн; заборгованості за відсотками - 28 635,82 грн.

Звертаючись з позовом позивач зауважив, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2024 року позов ТОВ «ДІЖДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІЖДЖИ ФІНАНС» заборгованість по відсотках за кредитним договором №3285456 від 26 квітня 2021 року у розмірі 6 680,00 грн.

Отже, позивач має право в судовому порядку достягнути заборгованість за кредитним договором №3285456 від 26 квітня 2021 року по тілу кредиту у розмірі 11 373,66 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із таким судовим рішенням, представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - Романенко Михайло Едуардович 01 жовтня 2024 року через систему Електронний суд подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 вересня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт зазначив, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, адже рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2024 року по справі №367/2935/24 розглянуто позов про стягнення заборгованості, що стосується виключно відсотків. Тіло кредиту не було предметом розгляду позову про стягнення заборгованості по справі №367/2935/24, у зв`язку із чим позивач має право звернутись з позовом про достягнення заборгованості виключно за тілом кредиту.

Дана підстава звернення не є тотожною із підставою звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості, так як предметом розгляду позову про стягнення заборгованості були відсотки по кредиту, а предметом розгляду позову про достягнення заборгованості - тіло кредиту.

Позивачем у позові про достягнення заборгованості зазначено позовні вимоги виключно щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту. Згідно Відомості про щоденні нарахування сума заборгованості за тілом кредиту становить 11 373,66 грн.(20 000,00 грн - 8 626,34 грн).

Дане питання не було предметом розгляду справи №367/2935/24, у зв`язку із чим апелянт вважає, що нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору, що підтверджується судовою практикою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» поданою представником - Романенком Михайлом Едуардовичем на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, у прохальній частині апеляційної скарги клопотав про розгляд справи без його участі.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції встановив, що в провадженні судді Шестопалової Я.В. перебувала цивільна справа №367/2935/24 за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 009,48 грн, яка надійшла до суду 28 березня 2024 року. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №3285456 від 26 квітня 2021 року у розмірі 6 680,00 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 404,23 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Отже, позивач повторно звернувся до суду для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №3285456 від 26 квітня 2021 року, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальним правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову (див. постанову Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі №922/404/19).

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (див. постанову Верховного Суду від 04 серпня 2021 року в справі №146/318/20).

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами (див. постанову Верховного Суду від 30 червня 2023 року у справі №522/13894/22).

Відповідно до зазначеного необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав та ухвалення суперечливих та взаємовиключних рішень.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема відмовляти у відкритті провадження з підстав пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України.

Наведене узгоджується з постановою Верховного Суду від 04 квітня 2024 року у справі № 753/20662/17.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Установлено, що у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала цивільна справа №367/2935/24 за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором №3285456 від 26 квітня 2021 року у розмірі 40 009,48 грн, з яких заборгованості за тілом кредиту - 0 грн; заборгованості за відсотками - 28 635,82 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за відсотками за Кредитним договором №3285456 від 26 квітня 2021 року у розмірі 6 680,00 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 404,23 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. У задоволенні позову у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000 грн було відмовлено.

Зі змісту рішення суду вбачається, що відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн. суд першої інстанції зазначив про відсутність доказів наявності у відповідача заборгованості за тілом кредиту чи спростування вказаних обставин.

Таким чином, у справі №367/9358/24 та у справі №367/2935/24:

- позивачем та відповідачами є ті ж самі особи - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ОСОБА_1 відповідно;

- позивач обґрунтовує свої вимоги аналогічними обставинами: укладенням між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» 26 квітня 2022 року кредитного договору №3285456;

- предметом спору у справі №367/2935/24 було стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн., а предметом спору у справі №367/9358/24 є стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11 373,66 грн.

Отже, суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач звернувся до суду з позовом у справі №367/9358/24 змінивши підставу позову (врахувавши відомості про щоденні нарахування суми заборгованості за тілом кредиту) та предмет спору - у сумі 11 373,66 грн..

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що обставини справи зазначені позивачем (предмет позову) у справі №367/9358/24 та у справі №367/2935/24, а також підстави позову є різними, а отже, оскільки нетотожність хоча б одного з елементів (сторони, підстави або предмету спору) не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору, відсутні підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції є помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У постанові від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Водночас розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 11 травня 2023 року у справі №910/4631/22.

Ураховуючи, що Київський апеляційний суд ухвалив постанову за наслідками розгляду процесуальних питань, які виникли під час розгляду справи у суді першої інстанції (до ухвалення рішення по суті позовних вимог) він не є тим судом, який уповноважений здійснювати розподіл витрат щодо судового збору та правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» подану представником - Романенком Михайлом Едуардовичем - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 вересня 2024 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова