ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/1724/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2024 року в складі судді Щепелевої Г.М. по справі № 638/12671/24 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинення дій, в якому просив зобов`язати відповідача: згідно наданих ним розрахунків затвердити його баланс перед ним за період з 01 червня 2021 року по 01 серпня 2024 року у сумі переплати 2781,10 грн та врахувати цю суму у наступних розрахунках; встановити у його квартирі індивідуальний лічильник обсягу спожитої гарячої води; укласти з ним індивідуальний договір на теплопостачання, постачання гарячої води та технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води.

20 грудня 2024 року КП «Харківські теплові мережі» подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , мотивоване тим, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа № 638/23912/24 за позовом підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 червня 2020 року по 30 вересня 2023 року у сумі 17 029,06 грн за абонентську плату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 червня 2022 року по 30 вересня 2023 року у сумі 352,80 грн, за абонентську плату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 червня 2022 року по 30 вересня 2023 року у сумі 272,64 грн. З урахуванням того, що предметом обох проваджень є визначення суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги теплопостачання, та з метою недопущення ухвалення двох різних судових рішень з одного предмету, просив задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2024 року зупинено провадження у справі № 638/12671/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до КП «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинення дій до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 638/23912/24 за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду мотивована тим, що рішення по справі № 638/23912/24 за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості має значення для правильного, повного та об`єктивного розгляду даної справи.

На вказану ухвалу суду 08 січня 2025 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким об`єднати в одне провадження справи № 638/12671/24 та № 638/23912/24.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, адже наявні підстави не для зупинення провадження у справі № 638/12671/24, а для її об`єднання в одне провадження зі справою № 638/23912/24, оскільки об`єктивне рішення у цій справі має значення для розгляду позову про стягнення з нього заборгованості та визначення її розміру.

Відзивів на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду про зупинення провадження у справі, яка входить до переліку ухвал суду, зазначених у частині 2 статті 369 ЦПК України, і апеляційні скарги на які розглядаються без повідомлення учасників справи, дана справа підлягає розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення вчинення судом процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Основним критерієм відповідно до вказаного пункту визначення наявності підстав для зупинення провадження у справі є неможливість розгляду справи.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19, провадження № 61-5752сво21.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 910/12694/18.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до порушення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2023 року у справі № 380/7845/21, необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовомОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинення дій.

У справі, що розглядається, предметом позовних вимог є зобов`язання Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» врахувати у розрахунках переплату, встановити у квартирі позивача лічильник обсягу спожитої води та укласти з ним договір.

Разом з тим, у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа № 638/23912/24 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 та інших осіб про стягнення заборгованості. Провадження у справі відкрито ухвалою від 17 грудня 2024 року. Справа не розглянута.

Із змісту статті 251 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5, 6 статті 82 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 752/9802/17, провадження № 61-612св17.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не зазначив які саме факти, що мають в подальшому розцінюватися як преюдиціальні, повинен встановити суд при розгляді справи № 638/23912/24 і які він не може самостійно встановити у межах даної справи.

Відповідач у своїй заяві не вказав обставин, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про стягнення заборгованості з оплати комунальних послуг виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність чи відсутність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги про зобов`язання врахувати переплату, встановити лічильник і укласти договір. При цьому, колегія суддів бере до уваги, що вимоги щодо встановлення лічильника і укладення договору взагалі не є предметом розгляду суду у справі № 638/23912/24, яка стосується лише стягнення заборгованості.

Сам лише той факт, що у справі № 638/23912/24 предметом розгляду суду є заборгованість зі сплати комунальних послуг, не перешкоджає розгляду даної справи та не дає підстав вважати, що її розгляд об`єктивно неможливий до вирішення вказаної справи.

Матеріали даної цивільної справи та наявні в ній докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, та необґрунтовано задовольнив клопотання відповідача, дійшовши помилкового висновку щодо зупинення провадження у справі.

Крім того, таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Отже, судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Водночас, доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо об`єднання справ в одне провадження не можуть бути розглянуті апеляційним судом, адже ці питання відносяться до компетенції суду першої інстанції, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, що може бути оскаржена окремо від рішення суду, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті та справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, питання щодо стягнення судових витрат апеляційним судом не вирішується.

Керуючись ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2024 року скасувати, справу направити до Комінтернівського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова