справа № 362/4984/22 головуючий у суді І інстанції Ковбель М.М.
провадження № 22-ц/824/4337/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Нещасна Тетяна Миколаївна, ОСОБА_3 , про зміну черговості одержання права на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила суд змінити черговість одержання права на спадкування ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з другої черги спадкування за законом на першу чергу спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина (номер у спадковому реєстрі 67220140). Спадковим майном є квартира під номером АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 заповіт не залишала. Позивач вважає, що її батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав би право на спадкування майна, яке належало померлій ОСОБА_4 , у другу чергу, а тому на думку позивача, вона є спадкоємицею за правом представлення другої черги згідно ст.ст. 1262 та 1266 ЦК України. Як зазначає позивач, нею було подано до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Нещасної Т.М. заяву про прийняття спадщини| після смерті ОСОБА_4 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом. Підстава відмови: прийняття спадщини спадкоємицею першої черги за правом представлення - онукою померлої ОСОБА_6 .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини викладені нею у позовній заяві.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Позивач - ОСОБА_1 , є рідною племінницею померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_4 , свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 , свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_6 , свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_7 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. Спадковим майном є квартира під номером АДРЕСА_1 , право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 78135638 від 14 січня 2017 року та № 77967842 від 11 січня 2017 року.

17 лютого 2021 року ОСОБА_1 було подано до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Нещасної Т.М. заяву про прийняття спадщини| після смерті ОСОБА_4 .

11 липня 2022 року ОСОБА_1 отримала постанову приватного нотаріуса Нещасної Т.М. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину законом. Підстава відмови: прийняття спадщини спадкоємицею першої черги за правом представлення - онукою померлої ОСОБА_6 .

З матеріалів спадкової справи № 14/2021, вбачається, що 17 серпня 2021 року відповідач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після бабусі ОСОБА_4 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у задоволені позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадщину, слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю обставин, на які посилається позивач.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Звертаючись до суду із вимогами про зміну черговості у спадкуванні, позивач ОСОБА_1 зазначала, що спадкодавець ОСОБА_4 перебувала у тяжкому фізичному стані у зв`язку із хворобою і потребувала сторонньої допомоги, позивач постійно опікувалась тіткою, матеріально її забезпечувала, купувала ліки, оплачувала комунальні послуги за квартиру, організувала і оплатила її похорони.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно зі статтею 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18)).

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є його процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України.

З наявної в матеріалах справи довідки № 1160 від 17 лютого 2021 року, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання Васильківської міської ради Київської області, вбачається, що ОСОБА_4 , 1937 року народження була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 74).

Згідно виписки із амбулаторної картки хворого вбачається, що ОСОБА_4 мала захворювання серця, хронічний гепатит, хронічний пієлонефриту, захворювання щитовидної залози, ураження суглобів, часті простудні захворювання. В лютому 2018 року ОСОБА_4 зазнала перелому лівої променевої кістки зі зміщенням уламків (а.с. 24-33).

Згідно наданих до матеріалів справи квитанцій, вбачається, що позивач сплачувала за комунальні послуги ОСОБА_4 (а.с. 34-44).

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 її похованням займалася ОСОБА_1 , про що свідчать: товарний чек № 17 від 10 лютого 2021 року за ритуальні послуги в загальному розмірі 12 800,00 грн., товарний чек від 11 лютого 2021 року на суму 3 575,00 грн. (а.с. 45).

Допитана, за клопотанням позивача, в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_7 , пояснила, що ОСОБА_4 та позивач проживали окремо, однак мали тісний сімейний зв`язок, оскільки позивач була єдиною її близькою родичкою. Відповідач ОСОБА_6 не підтримувала родинні зв`язки з бабусею, а позивач декілька разів на тиждень приїжджала до ОСОБА_4 , купувала та готувала їй їжу, купувала ліки та прибирала в квартирі, на свята позивач забирала тітку до себе, до останніх днів померла перебувала при пам`яті, всіх впізнавала, адекватно на все реагувала, могла самостійно себе обслуговувати та самостійно виходила на вулицю.

Також, з наявної в матеріалах справи медичної документації (копії медичної амбулаторної картки) вбачається, що ОСОБА_4 самостійно зверталася до лікарів 16 травня 2017 року, 10 липня 2017 року, 31 серпня 2018 року, 18 вересня 2017 року, 13 лютого 2018 року, 30 березня 2018 року, 11 липня 2018 року, 12 вересня 2018 року, 11 червня 2019 року, 19 червня 2019 року, 24 червня 2019 року, 16 вересня 2019 року, 14 листопада 2019 року, 05 лютого 2020 року, 29 липня 2020 року та 09 грудня 2020 року.

Дані медичної амбулаторної картки ОСОБА_4 не містять доказів про перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би підтверджували, що спадкодавець ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані, викликаному тяжкою хворобою, та була неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби.

Тривале опікування спадкодавцем та надання їй допомоги не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України без установлення сукупності усіх юридичних фактів, обумовлених даною нормою, зокрема, й щодо факту перебування спадкодавця у безпорадному стані.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.