Справа № 399/501/16-ц
Провадження № 2-п/399/2/2025
УХВАЛА

Іменем України

06 лютого 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., представника заявника Ульянова Р.А., прокурора Приліпка Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2016 року по справі № 399/501/16-ц (номер провадження 2/399/230/16) за позовом Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі,

встановив:

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2016 року по справі № 39/501/16-ц (провадження 2/399/230/16) за позовом Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах Куцеволівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором оренди землі.

Заяву мотивує тим, що заочним рішенням Онуфріївського районного суду від 11 жовтня 2016 року було стягнуто з ОСОБА_3 61637.53 гривень заборгованості з оренди земельної ділянки. З цим рішенням відповідач погодитись не може, вважає, що воно підлягає перегляду.

Щодо поважності причин неявки в судове засідання,то відповідач не з`явився в судове засідання, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, а також не знав про існування відповідної справи, оскільки не отримав позовної заяви та копії доданих до неї матеріалів.

З червня 2013 року відповідач постійно проживає в республіці Польща, перебуває там на консульському обліку, має там постійне житло та роботу. Зазначене підтверджується відповідними копіями карти побуту та довідки про проживання.

Як вбачається з позовної заяви, в ній ставиться питання про стягнення орендної плати за договором оренди землі від 04 квітня 2008 року за період з 2009 по 2016 роки.

Згідно п. п. 2, 13 договору земельна ділянка передана в оренду для обслуговування комплексу будівель автогаража по АДРЕСА_1 . Як можна бачити зі свідоцтва про придбання майна на публічних торгах від 15 лютого 2017 року, зазначене майно автогаражу було продане державною виконавчою службою 08 листопада 2013 року на публічних торгах громадянину ОСОБА_4 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Отже, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною другою статті 120 ЗК України. Тобто, особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже відповідний договір оренди не підлягає розірванню.

Таким чином, з огляду на наведене, у ОСОБА_3 з 08 листопада 2013 року був відсутній обов`язок сплачувати орендну плату за користвання зазначеною земельною ділянкою з моменту проведення публічних торгів, а саме з 08 листопада 2013 року. Цей обовязок перейшов до набувача нерухомого майна, яке було розташоване на ній, а саме до ОСОБА_4 . Відповідно, судом помилково була стягнута орендна плата за зазначений період з 08 листопада 2013 року з ОСОБА_3 .

Щодо строку на подання заяви про перегляд заочного рішенняпредставник відповідача зазначив, що оскільки повний текст судового рішення ОСОБА_5 вручений не був через його відсутність в Україні з 2013 року, а з повним текстом цього рішення представник ОСОБА_3 ознайомився через електронний кабінет 31 грудня 2024 року, вважають, що вони мають право на поновлення строку для подання заяви про перегляд зазначеного заочного рішення.

06.02.2025 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Олександрійська окружна прокуратура надіслала заперечення по даній заяві. Вважають, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Усі ці вимоги були дотримані судом.

Зокрема, відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи за своїм зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать відповідні поштові повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Так, у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду представник відповідача ОСОБА_1 зазначає, що останній з 2013 року проживає у Польщі, а тому не міг знати про розгляд судом справи щодо нього і це, на його думку, є підставою для перегляду заочного рішення суду. Як доказ зазначених обставин, представник відповідача надає суду копії документів, складених польською мовою з назвами «Karta pobytu» та «Zaswiadczeme», без супроводжуючого перекладу документів українською мовою. Таким чином відповідачем обов`язок додати до своєї заяви докази належним чином не виконаний, оскільки документи складені іноземною мовою необхідно надавати разом з їх засвідченим у встановленому порядку перекладом українською мовою, а тому подані відповідачем докази іноземною мовою підлягають відхиленню судом, оскільки в такому випадку суд позбавлений можливості встановити назву та зміст зазначених документів.

Крім того, як зазначено на офіційному вебсайті Посольства України в Республіці Польща (режим доступу: https://poland.mfa.gov.ua/konsulski-pitannya/oformlennya - dokumentiv-dlya-zalishennya-na-postijne-prozhivannya-za-kordonom), наявність дозволу від польських органів влади (karta stalego pobytu) не свідчить про те, що громадянин оформив факт постійного проживання за межами України відповідно до українського законодавства. Таким чином, вказаний документ лише дає право проживання на певний термін на території Польщі і не є належним доказом відсутності особи в певний період на території України. В той же час, таким доказом можуть бути, зокрема, відомості Державної прикордонної служби України про перетин особою державного кордону. Натомість, такі відомості відповідачем не надано.Також відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначає, що на земельній ділянці, яка перебувала в оренді ОСОБА_1 , були розміщені об`єкти нерухомого майна, які в листопаді 2013 року були примусово відчужені державною виконавчою службою, а тому, враховуючи положення ч. 2 ст. 120 ЗК України в редакції станом на листопад 2013 року, обов`язок по сплаті орендної плати перейшов до нового власника. В доказування зазначених обставин представник відповідача надає копію свідоцтва, виданого державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори від 15.02.2017 на підставі акта про проведені прилюдні торги, затвердженого начальником відділу ДВС Онуфріївського РУЮ від 08.11.2013, яким посвідчено, що ОСОБА_4 належить на праві власності майно, що складається з комплексу будівель автогаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З цього приводу зазначили, що відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до інформаційної довідки № 411377544 від 04.02.2025 (з урахуванням усіх змін речового права) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності ОСОБА_6 зареєстровано 15.02.2017. Отже, саме з цієї дати ОСОБА_4 набув право власності на дане нерухоме майно, що включає і право користування земельною ділянкою під ним.

Зазначили, що предметом позову в даній справі було стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 24 292, 45 грн., яка виникла за період з січня 2017 по липень 2018 року. Крім того, прокурор просив суд розірвати договір оренди у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати (факт якої, зокрема, було встановлено заочним рішенням суду від 11.10.2016 у справі №399/501/16-ц) та повернути сільській раді земельну ділянку. Як вже зазначалося, в частині стягнення заборгованості з орендної плати судом прийнято відмову позивача від позову, а тому борг з орендної плати, який мав сплачувати ОСОБА_4 за фактичне користування спірною земельною ділянкою, починаючи з 15.02.2017, з ОСОБА_1 не стягувався, а відтак в даному випадку заочне рішення суду від 27.01.2020 у справі № 399/638/18 не порушує його прав, оскільки, як зазначає сам відповідач, на момент прийняття судом заочного рішення він вже не мав права користування даною земельною ділянкою.

Крім того, станом на цей час вказане заочне рішення суду є фактично виконаним, що підтверджується копією витягу з ДРРПНМ №205525885 від 27.03.2020.

Таким чином, доводи представника відповідача не спростовують правильність прийнятого судом заочного рішення. Крім того, надані ним докази іноземною мовою не можуть бути прийняті судом, тому просить суд залишити заяву про перегляд заочного рішення суду без задоволення.

Щодо участі у справі прокурора Олександрійської окружної прокуратури то відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. У визначених законом випадкахпрокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» у Кіровоградській області утворено, зокрема, Олександрійський район (з адміністративним центром у місті Олександрія) у складі територій Великоандрусівської сільської, Новопразької селищної, Олександрійської міської, Онуфріївської селищної, Пантаївської селищної, Петрівської селищної, Попельнастівської сільської, Приютівської селищної, Світловодської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0039905-21#Техt) затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, згідно з яким утворено, зокрема, Олександрійську окружну прокуратуру (з місцем розташування у місті Олександрія), сфера діяльності якої поширюється на територію Олександрійського району Кіровоградської області.

Наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №40 «Про день початку роботи окружних прокуратур», днем початку роботи окружних прокуратур було визначено 15 березня 2021 року.

З урахуванням зазначених положень законодавства, земельна ділянка, яка є предметом спору в цій справі, розташована в адміністративних межах Онуфріївської селищної територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області, тобто на території, на яку поширюється юрисдикція Олександрійської окружної прокуратури.

В той же час, Олександрійська окружна прокуратура (як і колишня Олександрійська місцева прокуратура) не має статусу окремої юридичної особи, оскільки підпорядкована та входить у структуру органів Кіровоградської обласної прокуратури.

Враховуючи викладене, оскільки зміна найменування окремого органу юридичної особи не є підставою для процесуального правонаступництва, то в даній справі наявні підстави для зміни найменування органу прокуратури, який звернувся з позовною заявою до суду, із «Олександрійської місцевої прокуратури» на «Олександрійську окружну прокуратуру», що, у свою чергу, є наслідком забезпечення участі прокурора Олександрійської окружної прокуратури в розгляді цієї справи.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06 січня 2025 року прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заяву підтримав та просив задовольнити, заочне рішення скасувати та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник Олександрійської окружної прокуратури Приліпко Г.А. в судовому засіданні зазначив, що дана заява задоволенню не підлягає та надав поясненя згідно поданого до суду заперечення.

Оглянувши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Враховуючи наведені відповідачем обставини щодо пропущення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, суд приходить до висновку про можливість поновлення строку на подання такої заяви.

Як вбачається із заяви про перегляд заочного рішення представник відповідача з маткріалами справи ознайомився 01.01.2025. Із заявою про перегляд заочного рішення суду звернувся 01.01.2025. Встановлення таких обставин є достатнім для поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального або спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 61637.53 гривень заборгованості з оренди земельної ділянки.

01 січня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.10.2016 року.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції ст. 288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному чи спрощеному порядку.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідача було повідомлено про відкриття провадження у справі № 399/501/16-ц за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_3 , судову повістку, позовну заяву з додатками він отримав 05.07.2016 року. На підтвердження отримання повідомлення до суду надійшо поштове повідомлення про вручення повістки від 13.07.2016 року /а.с. 23/.

Також відповідача ОСОБА_1 було повідомлено належним чином про судове засідання призначене на 25.08.2016 року, 11.10.2016 за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_3 /а.с. 26, 40/.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомляв, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних доказів на заперечення вимог позивача не надавав, як і заяв по суті справи.

Отже, в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про місце та час розгляду справи 11.10.2016 року суд ухвалив заочне рішення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно зі статтею 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, а також яким не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Згідно ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та/або не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз змісту ст. 288 ЦПК України дає підстави вважати суду, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: перша - відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; друга - докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При цьому, наявність цих двох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути встановлена судом в їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Крім того, підставою для перегляду заочного рішення є обставини, що свідчать про докази, що можуть вплинути на ухвалене заочне рішення, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача і якщо б вони були відомі суду при розгляді справи, то в справі було б ухвалене інше рішення.

Суд констатує, що заявник у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду не посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та які не враховані судом при ухваленні рішення.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення заявник повинен зазначити такі обставини та такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку та ухвалив би принципово інше рішення. Таких доказів заявник суду не надав.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, судом встановлено, що відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи в передбаченим законом порядку та в заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання представника відповідача на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при ухваленні заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодженням з винесеним рішенням по суті.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-261, 287-289 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2016 року по справі № 399/501/16-ц (номер провадження 2/399/230/16) за позовом Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі відмовити.

Роз`яснити сторонам, що заочне рішення ними, та/або їх представниками може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. Строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 10 лютого 2025 року.

Суддя М.М. Лях