Справа № 145/1908/23
Провадження №2/145/103/2025
У Х В А Л А

14.02.2025 с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника органу опіки та піклування Олексюка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

В провадженні Тиврівського районного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

04 лютого 2025 року надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку для на подання відзиву та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі матері у вихованні дитини до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Заяву обґрунтовано тим, що 13.11.2023 ухвалою суду відкрито провадження в даній справі. Справу було призначено до розгляду за загальними правилами позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження та доданих до неї документів.

Ухвалою суду від 13.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач дізнався про наявність провадження, відповідачем в якому він є, лише 23 січня 2025 року.

23.01.2025 між відповідачем та представником укладено договір на надання правничої допомоги.

З матеріалами позовної заяви представник відповідача ознайомився 29.01.2025. Оскільки відповідач з незалежних від неї причин не отримала вчасно копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі № 145/1908/23, не є фахівцем у галузі права, вона була позбавлена можливості своєчасно укласти договір на надання правничої допомоги з адвокатом та підготувати та подати відзив на позовну заяву та зустрічний позов у визначений судом строк.

Розгляд цієї справи має велике значення для відповідача, оскільки предметом позову є позбавлення відповідача прав щодо своєї дитини, у вихованні та житті якої позивач намагається брати участь, але не може бачитись з нею через умисні дії позивача.

Враховуючи, що позивач проживає за межами територіальної юрисдикції суду, який розглядає справу, не отримувала судових повісток і матеріалів позовної заяви, через необізнаність у законодавстві не мала змоги самостійно ознайомитись з матеріалами справи та скласти відзив на позовну заяву, приймаючи до уваги, що розгляд справи по суті не розпочато, відповідач вважає, що має поважні причини для поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Просить поновити відповідачу ОСОБА_4 строк на подання відзиву та зустрічного позову на позовну заяву ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заяву про поновлення процесуального строку для на подання відзиву та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі матері у вихованні дитини до спільного розгляду з первісним позовом підтримала, просить її задоволити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вважають, що підстав для задоволення зазначеної заяви немає. Крім того, зустрічна позовна заява не оплачена судовим збором.

Представник органу опіки та піклування Олексюк О.О. при вирішенні заяви покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Тлумачення частини другої статті 193 та частини першої статті 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Згідно з положеннями статті 193 ЦПК України прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції. Відповідно за відсутності свавільності суду першої інстанції у порядку розгляду цього питання чи встановлення відсутності порушень при цьому прав сторін чи інших осіб, суд вищої інстанції не вправі втручатися в згадану дискрецію суду першої інстанції.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п. 3 частини другої статті 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року відповідачу ОСОБА_4 було встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Тобто, максимально визначений законом строк.

Згідно з частинами першою та другою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України).

Отже, зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку для подання відзиву підлягає поверненню судом заявнику.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої стаття 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

28.01.2025 представник позивача за зустрічним позовом Коренькова Т.Ю. подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи, та 29.01.2025 ознайомилася.

04 лютого 2025 року надійшла заява представника відповідача Коренькової Т.Ю. про поновлення процесуального строку для на подання відзиву та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі матері у вихованні дитини до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасниками справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Поновлення процесуального строку - це відновлення судом права учасників справи на здійснення певної процесуальної дії в межах строку, встановленого законом, без призначення будь-якого нового строку.

Поновлення строку здійснюється судом щодо процесуальних строків, встановлених цивільним процесуальним законодавством для вчинення учасниками справи певних процесуальних дій, у разі їх пропущення з поважних причин, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача, про те, що відповідач ОСОБА_4 дізналася про наявність провадження, відповідачем в якому вона є, лише 23 січня 2025 року, оскільки з незалежних від неї причин не отримала вчасно копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження, так як проживає за межами територіальної юрисдикції суду, який розглядає справу, не отримувала судових повісток і матеріалів позовної заяви, через необізнаність у законодавстві не мала змоги самостійно ознайомитись з матеріалами справи та скласти відзив на позовну заяву, оскільки відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно довідки Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області №02-09/1322 від 09.11.2023 (а.с.36) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.03.2003 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як свідчать матеріали справи, уся кореспонденція у справі надсилалася за зареєстрованим у законному порядку місцем реєстрації відповідачки ОСОБА_4 (а.с.57, 61, 78, 97, 128, 139).

Суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що обставини, зазначені представником відповідача ОСОБА_3 для поновлення процесуального строку, не є поважними причинами пропуску строку, які б об`єктивно виключали б можливість вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

За практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення не є порушенням права на доступ до суду.

Враховуючи, що ОСОБА_4 пропустила встановлений статтею 193 ЦПК України строк для подання зустрічної позовної заяви, а у заяві про поновлення процесуального строку не зазначено поважних причин його пропуску, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову, а тому зустрічна позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду з первісним позовом та підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 189,196-198 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_3 у поновленні процесуального строку для на подання відзиву та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі матері у вихованні дитини до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі матері у вихованні дитини повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_4 право звернення до суду з позовом з тих самих підстав до того самого відповідача в загальному порядку та за правилами позовного провадження.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ратушняк І. О.