Справа № 473/6240/24
"10" лютого 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тальнівський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області про звільнення від сплати аліментів
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення від стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі у період з 20 липня 1994 року по 15 серпня 2023 року. Однак спільне проживання з відповідачем було припинено в 2000 роках.
В червні 2023 року позивач дізнався, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі відповідачка народила дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки на той час сторони перебували у шлюбі, батьком дитини було записано позивача.
На підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2013 року з позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 .
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2024 року виключено запис про позивача як батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з актового запису про народження.

Проте, станом на сьогодні у Тальнівському ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває на виконанні виконавче провадження ВП37724492, відкриті на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2013 року у справі №1407/5415/2012 про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини.

На підставі викладеного позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , які стягуються за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2013 року по цивільній справі №1407/5415/2012 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з починаючи з 27 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2025 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, від представниці позивача адвоката Держан В.В. надійшла заяву, в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі та розгляд справи просила проводити без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом надіслання судового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання відповідача, про причини своєї неявки суд не повідомила, жодних заяв та / або клопотань на адресу суду не направляла.

Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористалася, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк була повідомлена в ухвалі про відкриття провадження у справі.

За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи згоду представниці позивача, керуючись ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Судом встановлено, що між сторонами 20 липня 1994 року був зареєстрований шлюб, у період якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина ОСОБА_3 , батьком якого було записано ОСОБА_1 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , видане 14 червня 2023 року).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2013 року по справі №1407/5415/2012 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 27 листопада 2012 року.

У Тальнівському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області перебуває на виконанні виконавче провадження ВП №37724492, відкрите на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2013 року у справі №1407/5415/2012 про стягнення з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2024 року у справі №473/4725/23, яке набрало законної сили 05.11.2024 року, виключено відомості про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з актового запису про народження дитини за №391, внесеного 09 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області.

За загальними нормами СК України про обов`язок батьків утримувати дітей виникає з підстав походження дитини від батьків або на підставі акту про визнання осіб батьками. Проте, такого зв`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про нього як батька з актових записів про народження дитини у зв`язку з тим, що він не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини.

Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актових записів про народження дітей відомостей про нього як батька дітей, є, зокрема, відсутність від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримування дитини, адже за змістом положень ст.180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки.

Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 року по справі № 551/574/18 зробив висновок про те, що за правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішення суду законної сили, яким присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на зазначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру строків платежів або звільнення від них.

Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, с обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Враховуючи наведене, виключення запису про батьківство позивача є підставою для звільнення його від сплати аліментів. За таких правових підстав, наданих позивачем доказів, суд вважає, що вимоги позивача доведені, обставини, викладені в позовній заяві, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, відтак, наявні законні підстави для задоволення позову.

Підстави, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору.

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1211 гривні 20 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 206, 223, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тальнівський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області про звільнення від сплати аліментів - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Піщане Тальнівського району Черкаської області, РНОКПП НОМЕР_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Василівка Вознесенського району Миколаївської області РНОКПП НОМЕР_3 на утримання дитини сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2013 року по цивільній справі №1407/5415/2012 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Василівка Вознесенського району Миколаївської області РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Пісчане Тальнівського району Черкаської області, РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати у межах сплаченої суми судового збору у розмірі 1211 гривні 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Піщане Тальнівського району Черкаської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Василівка Вознесенського району Миколаївської області РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя М.М. Ротар