Справа № 545/1223/16-ц
Провадження № 4-с/545/3/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря Пінчук З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тараненко Сергій Олександрович, заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Шишацького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Макаренко Світлани Анатоліївни,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тараненко С.О., звернувся до суд з скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 24.10.2014 року шлюб між скаржником та ОСОБА_2 розірвано. 15.06.2016 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. 12.07.2016 року державним виконавцем Шишацького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрите виконавче провадження № 51641854 на підставі виконавчого листа № 545/1223/16-ц від 15.06.2016 року, виданого на підставі вищевказаного рішення. 02.03.2018 року державним виконавцем Шишацького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 . 30.10.2024 року ОСОБА_1 здійснив погашення заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 51641854 в сумі 257754,22 грн. 07.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шишацького ВДВС про зняття арешту на нерухоме майно для вільного володіння та розпорядження своїм майном. 13.11.2024 року йому Шишацьким ВДВС відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Враховуючи вищенаведене, просить визнати неправомірними дії державного виконавця Шишацького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Макаренко Світлани Анатоліївни щодо накладеного арешту на нерухоме майно по виконавчому провадженню № 51641854 та зобов`язати її скасувати накладений арешт на нерухоме майно по виконавчому провадженню № 51641854, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

В судове засідання учасники процесу не з`явилися.

Представник скаржника надіслав заяву про розгляд справи за відсутності сторони скаржника, скаргу підтримує у повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 надала заяву, у якій просила відмовити у задоволенні скарги.

Представник Шишацького ВДВС надіслав письмові пояснення, у яких зазначив, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 51641854 з виконання виконавчого листа № 545/1223/16-ц, виданого 15.06.2016 Полтавським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання 6 неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 24.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.10.2024 року була наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 213589,24 грн., штраф- 15164,26 грн., та нараховано виконавчий збір у розмірі 24206,76 грн. 30.10.2024 року ОСОБА_1 сплачено у повному розмірі заборгованість по аліментах, штраф та виконавчий збір. Усі перераховані кошти, які надійшли від боржника, та аліменти із його заробітної плати, що надходять з ТОВ «Федунка», враховуються як сплата аліментів згідно виконавчого листа № 545/1223/16-ц, виданого 15.06.2016 Полтавським районним судом Полтавської області. На теперішній час заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Так, судом встановлено, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від24.10.2014 року шлюб між скаржником та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 5). 15.06.2016 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6-7). 12.07.2016 року державним виконавцем Шишацького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрите виконавче провадження № 51641854 на підставі виконавчого листа № 545/1223/16-ц від 15.06.2016 року, виданого на підставі вищевказаного рішення (а.с. 11). 02.03.2018 року державним виконавцем Шишацького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 (а.с. 12). 30.10.2024 року ОСОБА_1 здійснив погашення заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 51641854 в сумі 257754,22 грн., що підтверджується розрахунком зі сплати заборгованості від 31.10.2024 року (а.с. 17-18). 07.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шишацького ВДВС про зняття арешту на нерухоме майно для вільного володіння та розпорядження своїм майном (а.с. 19). 13.11.2024 року йому Шишацьким ВДВС відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна у зв`язку з тим, що розмір відрахувань з заробітної плати не дозволяє сплачувати аліменти щомісячно у повному розмірі (а.с. 20).

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 цього Закону України виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно п. 7 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна знімається у разі погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Як зазначає представник Шишацького ВДВС, ОСОБА_1 сплачено у повному розмірі заборгованість по аліментах, штраф та виконавчий збір. Усі перераховані кошти, які надійшли від боржника, та аліменти із його заробітної плати, що надходять з ТОВ «Федунка», враховуються як сплата аліментів згідно виконавчого листа № 545/1223/16-ц, виданого 15.06.2016 Полтавським районним судом Полтавської області.

Тобто, здійснюючи стягнення аліментів із заробітної плати ОСОБА_1 , що надходять з ТОВ «Федунка», виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Вимоги ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У Рішенні Європейського Суду від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Згідно з ст. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що арешт на майно скаржника ОСОБА_1 накладено ще у 2018 році, тобто таке обтяження майна триває понад 6 років, жодних доказів доцільності продовження арешту майна не надано, заборгованість зі по аліментах, штраф та виконавчий збір виплатена у повному обсязі 30.10.2024 року, усі перераховані кошти, які надійшли від боржника, та аліменти із його заробітної плати, що надходять з ТОВ «Федунка», враховуються як сплата аліментів згідно виконавчого листа № 545/1223/16-ц, виданого 15.06.2016 Полтавським районним судом Полтавської області, виходячи з принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням цивільного провадження, суд приходить до висновку, що арешт з нерухомого майна скаржника слід скасувати, оскільки такий захід на час розгляду скарги не виправдовує подальше втручання у права власника і є надмірним обмеженням, яке суттєво позначається на його правах та інтересах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 4, 5, 81, 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тараненко Сергій Олександрович, заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Шишацького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Макаренко Світлани Анатоліївни- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Шишацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (на теперішній час- Шишацького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції) від 03.02.2018 року на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвала суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський районний Полтавської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяТетяна ЗУБ