Справа № 354/1341/24
Провадження № 22-ц/4808/84/25
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Мальцевої Є. Є.,

Луганської В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саламандик Андрій Іванович на заочне рішення Яремчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2024 року, в складі судді Ваврійчук Т. Л., ухвалене в м. Яремче Івано-Франківської області, повний текст якого складено 10 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі від 06 жовтня 2006 року, який розірвано рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2013 року. Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати разом з нею.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року з ОСОБА_2 на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно.

Проте, відповідач регулярно не сплачує аліменти, офіційно не працює та має мінливий заробіток. Як витрати на дитину, так і прожитковий мінімум постійно зростають, що зумовлює необхідність збільшити розмір аліментів. Крім того, син сторін має здібності до вивчення математики, та комп`ютерних наук, навчається у Комп`ютерній академії «АЙТІ СТЕП». Також, дитина потребує додаткових занять з англійської мови та для укріплення здоров`я займається бойовим мистецтвом дзюдо. У зв`язку з чим у місяць позивач витрачає на дитину 6 990 грн., а саме: математика (онлайн курси) 2 990 грн., дзюдо 2 500 грн., англійська мова 1 200 грн. Крім того, за останні два роки згідно долучених чеків, вартість зазначених додаткових витрат склала 103 045 грн. Також була необхідність звернутися із дитиною до лікаря-дантиста, на послуги якого сплачено 52 650 грн.

Посилаючись на вказані обставиниз урахування заяви про збільшення позовних вимог просила збільшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року з 1 000 грн. щомісячно на частку від усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені у 2019-2024 роках додаткові витрати на лікування та навчання сина у розмірі 95 302 грн., а також стягувати додаткові щомісячні витрати на утримання сина, а саме на навчання у розмірі 6 690 грн.

Заочним рішенням Яремчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2024 рокупозов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року у справі №348/1137/16-ц та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у розмірі частки усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року у справі №348/1137/16-ц, відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у сумі 26 280 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави 2 422,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саламандик А. І., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права просить рішення суду змінити та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що витрати на навчання, які наразі несе сторона позивача повинні бути відшкодовані, як додаткові витрати на дитину, оскільки заняття сина необов`язково мають бути пов`язані з поняттям «обдарованості», як на те посилається суд першої інстанції. Адже, під додатковими витратами законодавець має на увазі загальні витрати на навчання та розвиток (фізичний та інтелектуальний). Крім того, дані навички, які освоює син сторін, в подальшому можуть стати основою для здобуття майбутнього фаху.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У третьому абзаці пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмовлених позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке повторно видане Надвірнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 02 вересня 2016 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 07 серпня 2013 року, ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Неповнолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір`ю.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 02 липня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала про понесення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , а саме на лікування, зокрема, встановлення дитині брекетів та їх обслуговування, на розвиток здібностей та навчання.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись нормами ст. 141, 181, 185 СК України, вказав, що на підтвердження понесених витрат позивачем надано докази медична виписка стоматологічної клініки «MaxDent», якою підтверджується, що за результатами проведеного лікарського обстеження сину сторін був встановлений відповідний стоматологічний діагноз, складено план лікування та встановлено імплант, проведено фіксацію брекет системи верхньої та нижньої щелеп.

Суд вважав доведеними належними та допустимими доказами додаткові витрати позивача на лікування сина, оскільки такі витрати зумовлені особливими потребами, половина вартості яких у сумі 26 280 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення додаткових витрат за період 2019-2024 років на навчання сина у Комп`ютерній академії «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК», оплату репетитора англійської мови та курсів математики, заняття у секції дзюдо та стягненні у подальшому з відповідача витрат на онлайн курси математики у сумі 2 990 грн., вивчення англійської мови у сумі 1 200 грн., заняття дзюдо вартістю 2 500 грн., всього на загальну суму 6 690 грн. щомісячно, суд дійшов висновку, що такі не є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України, а є витратами на утримання дітей, які покриваються розміром аліментів.

Щодо витрат позивача на придбання ноутбука загальною вартістю 34 999 грн., суд також вказав, що такі не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами відповідно до ст. 185 СК України, оскільки будь-яких доказів, що вони придбані для розвитку здібностей неповнолітнього сина матеріали справи не містять. До того ж з долученого позивачкою фіскального чеку ТОВ « АЛЛО» № 0017 від 02 вересня 2021 року (т.1 а.с. 77) неможливо встановити особу покупця, а відтак підтвердити зазначені витрати фактично понесені стороною.

Із висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині належить погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічні висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року в справі №336/1488/19, від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні додаткових витрат, апелянтка зазначила, що навички з вивчення математики, англійської мови, заняття з дзюдо, які освоює син сторін, в подальшому можуть стати основою для здобуття майбутнього фаху та підлягають віднесенню до додаткових витрат.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким твердженням виходячи з наступного.

Позовна вимога про відшкодування ОСОБА_1 оплати вартості відвідування сином ОСОБА_3 занять у секції з дзюдо не підлягає задоволенню, оскільки ці витрати не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20).

До того ж, матеріали справи не містять інформації, яка б свідчила, що син сторін справді відвідує заняття у вказаній секції, як і не містять доказів на підтвердження вартості занять та їх подальшої оплати ОСОБА_1 .

Що стосується посилання апелянтки на витрати, що пов`язані з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, а саме: відвідування занять з репетитором англійської мови та математики, то такі також не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, у розумінні ст. 185 СК України (Постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 (провадження № 61-8815св21)).

Вказані витрати не викликані особливими обставинами, вони не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини. Зазначені витрати покриваються коштами, які отримує одержувач аліментів.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача додаткових витрат у зв`язку з навчанням сина у Комп`ютерній академії «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК», то така вимога задоволенню також не підлягає.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 201/15248/16 (провадження № 61-4862св18) зазначено, що дитина навчається в приватній школі за бажанням матері, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у дитини є хист до вивчення математики, інформаційних технологій та комп`ютерного програмування, не свідчить про те, що у дитини є певні досягнення та здібності в даних сферах, які вона має розвивати. Будь-яких висновків компетентних навчальних установ з цього приводу, апелянт суду не надала.

У постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19) Верховний Суд врахував, що позивачка посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини за кордоном за напрямом «Інформаційні технології, розробка веб- та мобільних застосунків» нею сплачено кошти за навчання, дорогу до Канади та інформаційні витрати. Проте, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Верховний Суд звернув увагу на те, що позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини за кордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина за кордоном. Навчальний заклад New Brunswik Communiti College, Moncton, Canadа вибрано позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.

У справі, що переглядається, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_2 понесених позивачкою витрат на оплату навчання сина у Комп`ютерній академії «АЙТІ СТЕП ІВАНО-ФРАНКІВСЬК», загальна вартість яких відповідно до наданих суду платіжних документів становить 39 201 грн. не суперечить загальним висновкам щодо застосування статті 185 СК України, викладеним у вищезгаданих постановах Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, ОСОБА_1 не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять. Також, апелянткою не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгодженні питання щодо обрання навчального закладу та навчання спільного сина саме на платній основі, що свідчить про відсутності у суду можливості з`ясувати, чи відповідач має змогу оплачувати такі витрати.

Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справи щодо необхідності стягнення додаткових витрат, залежно від особистих, індивідуальних особливостей дитини. Таких особистих, індивідуальних особливостей у дитини позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в оскаржуваній частині дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саламандик Андрій Іванович залишити без задоволення.

Заочне рішення Яремчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2025 року.

Судді В. М. Барков

Є. Є. Мальцева

В. М. Луганська