Справа № 494/74/24
Номер провадження 2/504/1648/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Якимів А.В.,

з участю секретаря судових засідань Ємельяненко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Доброслав Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну повнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла позовна ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина сторін ОСОБА_3 , у розмірі всіх доходів відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в сторін є спільний повнолітній син ОСОБА_3 , який є інвалідом другої групи з дитинства та проживає з позивачем. Відповідач, як батько може та зобов`язаний допомагати сину інваліду. Дохід позивача не здатен забезпечити усі потреби сина, а тому позивач звернувся до суду із цим позовом. Відповідач регулярної допомоги не надає.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову було передано в провадження судді Якиміву А.В.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.12.2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

11.02.2025 року від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшли пояснення у справі, разом з додатками, згідно яких відповідач просить суд в позові відмовити. Позиція відповідача зводиться до того, що матеріалами справи не підтверджено непрацездатність повнолітнього сина сторін ОСОБА_3 , позивач не надала суду доказів можливості відповідачем сплачувати аліменти. Також представник відповідача зазначає, що відповідач додатково сплачує аліменти за судовим рішенням на користь неповнолітньої доньки, утримує непрацездатного батька, спільний син отримує соціальну допомогу по інвалідності. Відповідач зазначає, що він 09.12.2024 року та 26.12.2024 року направляв на рахунок позивача грошові перекази на лікування сина. До пояснення додані документи, що визначені відповідачем як докази правової позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч.ч. 8, 9 цієї статті докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

У ч. 7 ст. 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

За приписами ч. 2 ст. 191 ЦПК України уразі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд враховує, що пояснення відповідача, які є фактично відзивом на позов, а також письмові докази, що долучені до цього пояснення, представником відповідача подано без дотримання вищевказаних вимог ЦПК України, зокрема з недотриманням 15-денного процесуального строку для подання відзиву (копію ухвали про відкриття провадження отримано відповідачем 21.01.2025 року) та доказів, що до нього долучені. Також до цих пояснень не надано доказів їх надіслання іншій стороні, що позбавляє позивача надати відповідь на вищевказані пояснення та письмові докази.

Також, представником відповідача не обґрунтовано причин пропуску процесуального строку на подання відзиву з відповідними доказами, а тому суд не приймає до уваги поясненням відповідача та вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 сторони є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 проживає з позивачем, що підтверджується довідкою № 1360 від 03.12.2024 року. ОСОБА_3 є інвалідом другої групи з дитинства, інвалідність встановлена безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК від 06.10.2021 року. ОСОБА_3 отримує державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідчення № НОМЕР_2 .

В матеріалах справи відсутні дані про працевлаштування відповідача, його доходи та стан його здоров`я. В матеріалах справи відсутні дані про працевлаштування позивача, її доходи та стан її здоров`я. Також, у справі відсутні дані, щодо розміру соціальної допомоги по інвалідності, яку отримує ОСОБА_3 .

Також матеріали справи не містять жодних доказів, що майнового стану позивача, відповідача та ОСОБА_3 .

Правові норми, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Отже, батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дитина є непрацездатна та потребує матеріальної допомоги, наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані особами з інвалідністю, у тому числі дітьми з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу по інвалідності, він є непрацездатною особою в розумінні діючого законодавства, так, як не може повноцінно працювати та забезпечувати своє життя.

Відповідаючи на питання, щодо того, чи потребує ОСОБА_3 матеріальної допомоги, суд враховує, що він проживає разом з матір`ю та сестрою, є особою з особливими потребами, отримує мінімальні державні гарантії для забезпечення своїх потреб, а тому безумовно є таким, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідач є особою працездатного віку, його стан здоров`я дозволяє надавати матеріальну допомогу сину у зв`язку із інвалідністю його дитини, зворотного судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Висновок суду.

У позивача та відповідача є спільний син, який досяг 18 років і який є інвалідом з дитинства, у зв`язку з чим не має можливості працювати та в повній мірі самостійно себе утримувати, потребує матеріального утримання від батьків, в т.ч. від батька який проживає окремо від нього.

Разом з тим, обов`язок забезпечувати дітей покладається у рівній мірі на обох батьків, а розмір аліментів не повинен призводити до безпідставного збагачення. Крім того, ОСОБА_3 отримує державну соціальну допомогу. Позивач не надала суду жодних доказів з приводу захворювання сина та неможливості виконувати будь-яку оплачувану діяльність.

В матеріалах справи відсутні дані про працевлаштування відповідача, його доходи та стан його здоров`я. В матеріалах справи відсутні дані про працевлаштування позивача, її доходи та стан її здоров`я. Також, у справі відсутні дані, щодо розміру соціальної допомоги по інвалідності, яку отримує ОСОБА_3 та його майновий стан.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що аліменти, що підлягають стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина сторін, з урахуванням засад добросовісності, розумності та справедливості, з урахуванням відсутності даних, щодо майнового стану сторін, слід визначити у розмрірі 1/7 частини, з усіх видів заробітку щомісячно до припинення існування обставин, що дають право на утримання.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 82, 141, 265, 273, 274-279, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну повнолітню дитину задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/7 (однієї сьомої) частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову тобто з 17.12.2024.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2025 року.

Суддя : Якимів А. В.