Справа № 473/5875/24
"13" лютого 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді Ротар М.М.
за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів. Свій позов мотивує тим, що судовим наказом від 25.09.2024 року у справі №473/4997/24 з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2024 року і до повноліття доньки. З жовтня 2024 року дитина стала проживати разом із позивачем.
Позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів, починаючи з 21 жовтня 2024 року.
Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі. Справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року підготовче провадження закрито і справа призначена до судового розгляду по суті.
В судове засідання від представниці позивача адвоката Вуїв О.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила задовольнити, проти зачного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином, заяв не подавала.
Враховуючи згоду представниці позивача, керуючись ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане 20 лютого 2012 року).
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано.

Судовим наказом №473/4997/24 від 25 вересня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх її видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2024 року і до повноліття доньки.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Так, способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно якої, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є встановлення правовідношення та припинення правовідношення, а також його анулювання.

В ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, однією із обставин, яка підлягає доказуванню в даному випадку є те, з ким із батьків проживає дитина на час розгляду справи судом, зокрема з одержувачем аліментів чи із платником.

Відповідно до наведених норм СК України, вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів, але обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначає позивач з жовтня 2024 року донька ОСОБА_3 почала проживати разом із ним.

На підтвердження зазначених обставин позивач посилається на Акт обстеження умов проживання наданим Службою у справах дітей Вознесенської міської ради від 01.10.2024 року, довідкою про склад сім`ї від 26.09.2024 року.

Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що факт проживання дитини із батьком підтверджений з 01.10.2024 року.

Суд вважає, що позивачем доведенні обставини, передбаченні ст. 197 ЦПК України для його звільнення від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 з 21 жовтня 2024 року (дата звернення до суду з позовом).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 206, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, задовольнити.

Звільнити, починаючи з 21 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від сплати аліментів, що сплачуються на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі судового наказу №473/4997/24 від 25.09.2024 року виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.02.2024 року.

Суддя М.М. Ротар