ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 393/113/24

провадження № 22-ц/4809/56/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Мурашка С.І. ,Чельник О.І.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»;

відповідач ОСОБА_1 .

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2024 року, у складі головуючого судді Добрострой О.С. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») подало позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2024 року відмовлено у задоволені вказаного позову.

Додатковим рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2024 року стягнуто з ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

ТОВ «Діджи Фінанс» подало апеляційну скаргу на додаткове рішення суду, в якій просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу .

Вказує на те, що відповідачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката.

Вважає, що сума заявлених витрат на правничу допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами та складністю цієї справи.

Відповідач не подав відзиву на дану апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, у розумінні ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Згідно з ст. ст. 15, 133, 137 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою та компенсацію витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Європейський суд з прав людини у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), яке підлягає застосуванню як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц, від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача адвокатом Заболотнім П.Л. у відзиві на позовну заяву було заявлено про понесені відповідачем судові витрати у справі, які просив стягнути із позивача (том 1 а.с. 242-245,246).

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2024 року було відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

03 червня 2024 року адвокат Заболотній П.Л., який представляє інтереси відповідачки подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Просив стягнути з ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Представник відповідача Заболотній П.Л. на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу надав до суду копію договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 19.03.2024, який укладено між адвокатом Заболотнім П.Л. та Плахотньою А.І. та з якого слідує, що розмір гонорара адвоката за участь в справі у суді першої інстанції становить 20000,00 грн; копію квитанції від 28.05.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила адвокату Заболотньому П.Л. гонорар в сумі 20 000,00 грн за участь у справі №393/113/24 в суді першої інстанції.

Встановлено, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі і не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а тому є визначеним, що узгоджується із висновком про застосування норм права, що викладені у постанові Верховного Суду від 28.12.2020р. (справа №640/18402/19, провадження № К/9901/27657/20).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно з ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

З вказаних норм права вбачається, що компенсація витрат учасника справи на професійну правничу допомогу не може перевищувати розміру, визначеного договором про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом та його клієнтом.

Суд першої інстанції правильно зауважив, що позивач не заявляв про необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, а відповідач у свою чергу довів належними та допустимими доказами розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, а тому розмір витрат на правничу допомогу в сумі - 20 000,00 грн є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи та складністю справи.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді С.І. Мурашко

О.І. Чельник