Справа № 342/1295/24
Провадження № 2/342/109/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Візінський Василь Васильович, до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 був головою колгоспного двору, у приватній власності я кого був жилий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок. Відповідно до витягу з по господарської книги по господарству станом на 15.04.1991 у вищевказаному господарстві були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 та невістка ОСОБА_2 . Право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну власність членів припиненого колгоспного двору. Тобто, право власності на житловий будинок як на майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Померлий заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги за законом є його син ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_7 . Таким чином, власником належної померлому ОСОБА_3 1/4 частки вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями фактично стали (успадкували) його син ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_9 . Однак, вони юридично свої спадкові права на належні їй частки вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями, не оформили. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона мала у власності 1/4 +1/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 заповіту не вчиняла, спадкоємцем першої черги за законом є її син ОСОБА_5 . Таким чином, власником належної померлій ОСОБА_4 частки вищевказаного житлового будинку фактично став (успадкував) її син ОСОБА_8 . Однак, ОСОБА_5 юридично свої спадкові права на частку вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями не оформив. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як випливає з вищевказаного, він мав у власності житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Померлий ОСОБА_5 залишив заповіт, згідно з яким, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповів - ОСОБА_1 , тобто позивачу. Позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що позивач не надав нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності померлого ОСОБА_5 на вищевказаний житловий будинок. Таким чином, позивач претендує на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , в цілому.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був житловий будинок по АДРЕСА_1 . На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Тобто, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного. Отже, ОСОБА_2 претендує на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , як член колишнього колгоспного двору, яка не втратила право на частку в майні двору на час припинення останнього. (а.с.64-66)

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Візінський Василь Васильович, до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, присвоївши об`єднаній справі № 342/1295/24 (провадження 2/342/676/2024). (а.с.76-77)

В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , адвокат Візінський В.В. через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , через поштове відділення, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені нею зустрічні позовні вимоги, в даній справі, підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Одночасно зазначила, що вона не зверталася до нотаріуса щодо прийняття та оформлення обов`язкової частки на спадкове майно після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 На обов`язкову частку вона не претендує та претендувати не буде, зокрема, щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого 16.06.1988 виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 11 від 13.01.1988 доводиться, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . (а.с.23)

Відповідно до Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

Із довідки № 24/309 виданої 10.10.2024 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 головою колгоспного двору був ОСОБА_3 . (а.с.22)

З довідки № 24/16 виданої 22.01.2025 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що житловий будинок, який належав ОСОБА_3 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день назва вулиці та номер будинків не змінювались.

Відповідно до витягу з по господарської книги №8 (ос.рах.НОМЕР_9) Чернятинської сільської ради за період 1991 по 1995 рік по господарству в АДРЕСА_1 в господарстві, суспільна група господарства - колгоспника, станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_3 , 1911 р.н., дружина ОСОБА_4 , 1910 р.н., син ОСОБА_5 , 1949 р.н., невістка ОСОБА_2 , 1955 р.н., що підтверджується довідкою № 24/264 виданою 06.09.2024 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради. (а.с.18)

Голова двору ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 38, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 29.08.1991 Чернятинською с/радою Городенківського району Івано-Франківської області. (а.с.16)

На час смерті ОСОБА_3 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Із довідки № 24/310 виданої 10.10.2024 Чернятинським старостисньким округом Городенківської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 і на момент його смерті в господарстві проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , невістка ОСОБА_2 , 1955 р.н.

Копією повторного свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 03.05.1985 доводиться, що 18 червня 1935 року зареєстрували шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 14. (а.с.17)

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що доводиться копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 . (а.с.14)

Із повідомлення Городенківської ДНК № 1872/01-16 від 29.10.2024 вбачається, що згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78931035 від 29.10.2024 спадкова справа на ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заведена. (а.с.58-59)

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_3 проживаючи разом на час смерті із спадкодавцем прийняли спадщину після його смерті.

Член двору ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 30.01.1995 Чернятинською с/Радою Городенківського району Івано-Франківської області. (а.с.15)

На час смерті ОСОБА_4 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р.

Із довідки № 24/308 виданої 10.10.2024 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що ОСОБА_4 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 і на момент смерті в господарстві були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_5 , 1949 р.н., та невістка ОСОБА_2 , 1955 р.н.

Із повідомлення Городенківської ДНК № 1871/01-16 від 29.10.2024 вбачається, що згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78931069 від 29.10.2024 спадкова справа на ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , не заведена. (а.с.60-61)

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_4 проживаючи разом із мамою на час смерті прийняв спадщину після її смерті.

За заповітом від 19.12.2011 посвідченого секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ,житель АДРЕСА_1 , все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належатиме і на що він за законом матиме право в тому числі і житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , жительці м.Городенка. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 91. (а.с.13)

Член двору ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 у віці 73 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 426, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 21.08.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а.с.12)

На час смерті ОСОБА_5 був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із довідки № 24/265 виданої 06.09.2024 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 і на момент смерті в господарстві проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.19)

Копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 виданого 16.09.1972 Городенківським рай бюро ЗАГС Івано-Франківської області доводиться, що 16 вересня 1972 року зареєстрували шлюб ОСОБА_5 ,1949 р.н., та ОСОБА_11 , 1955 р.н., актовий запис № 44. (а.с.11)

Із копії спадкової справи № 145/2023, яка надана суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Яшан Р.Р., вбачається, що 14 вересня 20223 року до приватного нотаріуса Яшана Р.Р. із завою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 звернулася ОСОБА_1 (позивачка за первісним позовом). Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73952841 від 14.09.2023 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , номер у Спадковому реєстрі 71239541, номер у нотаріуса 145/2023. (а.с.48-57)

Відповідач ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 не зверталася, а в поданій до суду заяві від 05.02.2025 зазначила, що вона не зверталася до нотаріуса щодо прийняття та оформлення обов`язкової частки на спадкове майно після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 На обов`язкову частку вона не претендує та претендувати не буде, зокрема, щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Проте, Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшана Р.Р. від 14.10.2024 за № 395/01-31 позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала оригіналів правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності померлого ОСОБА_5 на вказаний житловий будинок. (а.с.32)

Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399195912 формованого 14.10.2024 відомості щодо права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 - відсутні. (а.с.31)

З копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який виготовлений 20.09.2024 ФОП ОСОБА_12 вбачається, що житловий будинок споруджений/реконструкція - 1036/1969 році, господарські будівлі та споруди споруджені/реконструкція - 1973,1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 27.09.2024 становить 148 517 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 76,6 кв.м), складеного ФОП ОСОБА_13 на підставі договору № 01323/С від 27.09.2024. (а.с.24-30)

За господарством, яке знаходиться по АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка розміром 0,30 га: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га та для ОСГ - 0,05 га, що підтверджується довідкою № 24/17 виданою 22.01.2025 Чернятинським старостисньким округом Городенківської міської ради.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Як вбачається із вищенаведеного на час ліквідації колгоспних дворів (15.04.1991) в господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , які набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, та їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/4 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.

Після смерті голови колишнього колгоспного двору ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після його смерті є його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли спадщину на належну спадкодавцю ОСОБА_3 1/4 частку у житловому будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , тобто по 1/8 (1/4:2)

Отже, частки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 становлять по 3/8 (1/4 - як члени колишнього колгоспного двору та 1/8 - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 )

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після її смерті є її син ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину на належну спадкодавцю ОСОБА_4 3/8 частки у житловому будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Отже, частка ОСОБА_5 в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 становить 3/4 (1/4 - як члену колишнього колгоспного двору, 1/8 - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , та 3/8 - після смерті ОСОБА_4 )

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 . Проте, приватним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з тим, що спадкоємець ОСОБА_1 не надала оригінал правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності померлого ОСОБА_5 на вказаний житловий будинок.

Відповідач ОСОБА_2 в поданому зустрічному позові зазначила, що вона має право на 1/4 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як член колишнього колгоспного двору, яка не втратила право на частку в майні двору на час припинення останнього.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог за первісним позовом та за зустрічним позовом, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 слід визнати право власності на належних йому 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 : 1/4 - як члену колишнього колгоспного двору, 1/8 - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , та 3/8 - після смерті ОСОБА_4 . В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що 1/4 частка вищевказаного житлового будинку належать відповідачу - позивачу за зустрічним позовом.

Позовні вимоги за зустрічними позовами ОСОБА_2 підлягають до задоволення, оскільки позивач за зустрічними позовом була членом колишнього колгоспного двору та її частка у даному дворі становить - 1/4 та у відповідності до норм ЦК України для оформлення права власності на належне їй майно, ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на визначений розмір частки у спільній сумісній власності, а саме у вищевказаному житловому будинку, який відносився до колгоспного двору.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317, 328, 355, 368, 370, 372, 1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 352,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання сторін по справі:

ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7 .

ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_8 .

Суддя: Гайдич Р. М.