Справа № 201/4506/23
Провадження № 6/201/39/2025
УХВАЛА

29 січня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення у цивільній справі № 201/4506/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024р. до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Каляшева Д.М. (діє на підставі довіреності від 01.05.2024р.) про відстрочення виконання рішення у цивільній справі № 201/4506/23 за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданої заяви представник відповідача зазначив, що 05.12.2024 що відповідач не ухилявся від виконання своїх зобов`язань, банківська установа на початку 2022 року перестала приймати перераховані в рахунок оплати кошти та повертала відповідачу, а вже 21.07.2020р. Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про націоналізацію Sense Bank (колишній Альфа-Банк).

Відповідач не має на меті звільнення від обов`язку зі сплати боргових зобов`язань за кредитним договором, навпаки, вживає всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання свого зобов`язання, для чого тричі звертався до кредитора з письмовою пропозицією укласти договір реструктуризації, але отримав відмову, у якій банк зазначив, що даний вид юридичної дії є «правом» банку, а не його «обов`язком». Також просив врахувати повне та беззаперечне визнання позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф та запровадженням військового стану відповідач, як і більшість громадян України, втратив можливість постійного заробітку, позбавлений можливості викладання предмета іноземним студентам, позбавлений додаткового заробітку, внаслідок чого також загострилися його хронічні захворювання, що вимагає додаткових фінансових витрат на підтримку стану здоров`я.

Просив врахувати всі ці обставини, а також той факт, що озброєна агресія РФ є надзвичайною, невідворотною та об`єктивною обставиною, що значно погіршує економічну активність та доходи населення по всій території України і як наслідок значно ускладнюють виконання рішення суду, згідно з яким стягненню з відповідача підлягає значна сума відносно розміру доходів останнього.

Аналогічний правовий висновок зроблений у рішенні по справі №796/43/2018 Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду.

З огляду на вищевказане, просить суд відстрочити виконання рішення у справі № 201/4506/23 від 05.12.2024р. на шість місяців.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник заявника 29.01.2025р. надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд заяви без його участі, повністю підтримує заяву та просив її задовольнити.

Представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Рудницький Ю.І. (діє на підставі довіреності № 023473/24 від 10.12.2024р.) подав до суду заяву про розгляд справи у режимі відеоконференції, а у разі неявки відповідача по справі розглянути заяву у їх відсутність. Судом представник позивача був запрошений у судове засідання в режимі відеоконференції, однак на зв`язок не вийшов (а.с. 162 164).

Таким чином, неявка сторін у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду поставленого перед судом питання.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснити розгляд справи без фіксування судового розгляду цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024р. задоволено позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «Сенс Банк» () заборгованість за кредитним договором № 501331571 від 17.06.2021р. станом на 22.01.2023р. у розмірі 210 674,58 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 146 592,37 грн. і за відсотками - 64 082,21 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «Сенс Банк» () сплачену суму судового збору у розмірі 3 160,12 грн.

Представник заявника надав виписки з медичної карти стаціонарного хворого.

Згідно із випискою № 3687/1136 ОСОБА_1 перебував у терапевтичному відділені з 13.12.2024р. по 20.12.2024р. з діагнозом: Основний: 111.9. Гіпертонічна хвороба II ст. 2 ст. ГЛШ. Гіпертонічний криз, ризик 3. СН І ст. Стенозуючий атеросклероз н/к.

Виразкова хвороба ДПК, неактивна фаза.

І67.8. Ангіоенцефалопатія II - IIІ ст. з двобічною рефлекторно-пірамідною недостатність, помірним церебростенічним синдромом, цефалгією, легкими координаторними порушеннями на фоні стенозуючого атеросклерозу МАГ (УЗД 11.07.2024р.), ТІА в ВББ (14.10.2024р.) з перехідним правобічним геміатактичним синдромом на фоні ГХ II ст, 2 ст. ССР З, ГЛШ, СН II А ст.

М54.8. Хронічна вертеброгенна цервікобрахіалгія, тораколюмбалгія з помірним м`язово-тонічним синдромом, помірним порушенням статико-динамічної функції хребта, часто рецидивуючий перебіг, на фоні остеохондрозу.

Двобічний гонартроз праворуч І ст., ліворуч ІІ ст., комбінована контрактура, порушення функції легкого ступеню, больовий синдром та призначено лікування (а.с. 144);

Згідно із випискою № 1973/6620 ОСОБА_1 перебував у терапевтичному відділені з 08.07.2024р. по 16.07.2024р. з діагнозом: Основний: 111.9. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. ГЛШ. Гіпертонічний криз. ССР 3. Ускладнення: СН II А ст.

Супутній: К26. Виразкова хвороба ДПК, активна виразка передньої стінки ЦДПК 7 х 8 см, асоційована з H.pylori. Кила СОД І ст.

І67.8. Ангіоенцефалопатія II ст. з двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, помірним церебростенічним синдромом, цефалгією, легкими координаторними порушеннями. Стенозуючий атеросклероз артерій н/к та БЦА. ХВН і - II ст. (УЗД 11.07.2024р.).

ХХН І ст. (ІІІКФ 80 мл/хв./1,73 м2). СКХ: мікроліти обох нирок. Гіперурекімія. ХНН 0 ст. та призначено лікування (а.с. 145).

Згідно із випискою № 2133/669 ОСОБА_1 перебував у терапевтичному відділені з 22.07.2024р. по 05.08.2024р. з діагнозом: Основний: К26.3. Виразкова хвороба ДПК: виразка ЦДПК, передньої стінки, середньої важкості, ст. загострення. Стан після ерадикації H.pylori (ЕГДС 12.07.2024р.). Хронічний гастродуоденіт середньої важкості, ст. загострення. Кила СОД І ст. Синдром Жильбера. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. та призначено лікування (а.с. 142).

Згідно із випискою № 3016/1039 ОСОБА_1 перебував у терапевтичному відділені з 14.10.2024р. по 23.10.2024р. з діагнозом: Основний: G45.0 TIA в ВББ (14.10.2024р.) з перехідним правобічним геміатактичним синдромом, на фоні ГХ ІІ ст., 2 ст., ССР, ГЛШ, СН ІІ А;

167.8 Ангіоенцефалопатія ІІ-ІІІ ст, з двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, помірним церебрастенічним синдромом, цефалгією, легкими координаторними порушеннями на фоні стенозуючого атеросклерозу МАГ (УЗД 11.07.2024р).

М54.8 Хронічна вертеброгенна цервікобрахіалгія, тораколюмбалгія з помірним м`язевотонічним синдромом, помірним порушенням статико-динамічної функції хребта, часто рецидивуючий перебіг на фоні остеохондрозу.

К26 Виразкова хвороба ДПК, асоційована з Н. руіогі, кила СОД І ст.

170 Стенозуючий атеросклероз артерій н/кінцівок та БЦА, ХВН І-ІІ ст (УЗД 11.07.2024р.)

N 18 ХХН І ст (ШУФ 80мл/хв/1,73м2), СКХ: мікроліти обох нирок, гіперурикемія, ХНН 0 ст.

Двобічний гонартроз (праворуч І ст, ліворуч II ст), комбінована контрактура, порушення функції легкого ступеню, больовий синдром.

Змішаний астигматизм обох очей. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. Периферична дегенерація сітківки обох очей та призначено лікування (а.с 143).

Відповідно до вказаних виписок з медичної карти стаціонарного хворого видно, що відповідачу призначалось лікування на постійній основі різними медичними препаратами.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 на придбання ліків представник відповідача долучив до матеріалів справи чисельні квитанції про оплату придбаних ліків (а.с. 168 185, 187 223).

Згідно з відповідями від 11.04.2024р. та 14.06.2024р. на звернення представника заявника - адвокат Каляшева Д.М. про врегулювання заборгованості, АТ «Сенс банк» повідомив про те, що на даний час АТ «Сенс банк» не може задовольнити умови врегулювання заборгованості вказані у зверненні, зобов`язання боржника має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Кодексу, інших актів законодавства. Банком було вжито всіх заходів досудового врегулювання спорів, проте клієнт не скористався запропонованим варіантом щодо погашення простроченої заборгованості у строки, визначені судовою вимогою тощо (а.с. 146 - 147).

Відповідно до ч. 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч.ч. 4, 5 статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

За практикою Європейського Суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (див. «Корнілов та інші проти України», заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003р.; тривалість виконання - вісім місяців).

І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (див. ухвалу від 17.09.2002р. у справі «Крапивницький та інші проти України», заява №60858/00).

Отже, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності Європейський суд з прав людини підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд, суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

З поданих заявником доказів вбачається, що боржник у квітні та червні 2024 році звертався до банка з заявою про врегулювання питання щодо погашення кредитної заборгованості у добровільному порядку.

Суд враховує, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для відстрочки виконання рішення, проте приймає до уваги добросовісну поведінку боржника, здійснені ним дії з урегулювання питання погашення заборгованості у добровільному порядку, наявність його чисельних захворювань та витрат на лікування, приходить до висновку про існування правових підстав для відстрочення виконання рішення суду.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення у цивільній справі № 201/4506/23 за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на шість місяців, починаючи з часу набрання постановою законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 261, 353-354, 435 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення у цивільній справі № 201/4506/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Відстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024р. у цивільній справі № 201/4506/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 210 674,58 грн. та судового збору у розмірі 3 160,12 грн., на шість місяців, починаючи з часу набрання рішенням законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 31 січня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова