БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/9616/24
провадження № 2/361/5298/24
РІШЕННЯ

(Заочне)

Іменем України

11 лютого 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.,

за участю секретаря Іванової К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

У вересні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначається, що 24 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит № 100115716, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 24 травня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5 625 грн., які нараховуються за ставкою у розмірі 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та сплатою одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 1 500 грн.

14 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали Договір про відступлення прав вимоги № 08Т, відповідно до умов якого на користь позивача відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 100115716 від 24 квітня 2021 року.

Відповідач зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом. Однак, у порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, тому має заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» в загальному розмірі 58 662,63 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 825 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 44 337,63 грн., заборгованість за комісійними винагородами 1 500 грн.

З огляду на викладене, ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором у загальному розмірі 58 662,63 грн., судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви зазначене прохання розглядати справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував та просив заявлені вимоги задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив не подала, причини неявки суду невідомі.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.

Обставини справи, що встановлені судом.

24 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 100115716, відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.1.2 договору сума кредиту становить 15 000 грн.

Згідно платіжного доручення № 27036397 від 24.04.2021, на виконання умов договору, ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу ОСОБА_1 суму кредиту у розмірі 15 000 грн.

У п. 1.3 передбачено, що кредит надається строком на 30 днів, з 24.04.2021.

Згідно п. 1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 24.05.2021.

Відповідно до п. 1.5.1 комісія за надання кредиту становить 1 500 грн., які нараховується за ставкою 10,00 від суми кредиту одноразово.

У п. п. 1.5.2 та 1.6 договору сторони погодили, що проценти за користування кредитом становлять 5 625 грн., які нараховуються за ставкою у розмірі 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та визначили стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

За умовами п. 2.2.1 у випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3. договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору.

Відповідно до п. 2.2.3 договору після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

У Додатку № 1 до зазначеного вище кредитного договору Графіку платежів сторони визначили загальну вартість кредиту у розмірі 22 125 грн., а також визначили, що у випадку зміни будь-яких відомостей, зазначених у Графіку платежів у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовження строку кредитування, позичальник доручає товариству самостійно оновити (активізувати) графік платежів, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані графіку в особистому кабінеті позичальника.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали 14 вересня 2021 року Договір про відступлення прав вимоги № 08Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до Витягу з Додатку до Договору факторингу № 08Т від 14.09.2021, на користь ТОВ «Діджи Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вищевказаним Договором про споживчий кредит № 100115716 від 24.04.2021.

З наданого позивачем Розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 умови договірних зобов`язань не виконала, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість у загальному розмірі 58 662,63 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 825 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 44 337,63 грн., заборгованість за комісійними винагородами 1 500 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклала вищезазначений договір, за умовами якого отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі.

Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний Договір про споживчий кредит № 100115716 від 24 квітня 2021 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.

Так, з копії Договору про споживчий кредит № 100115716 від 24 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 15 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 24.05.2021. За користування кредитом клієнт сплачує відсотки, визначені договором.

Відповідно до Графіку платежів за вищевказаним договором а також п. 1.5 договору, позичальник ОСОБА_1 станом на 24.05.2021 зобов`язувалася погасити заборгованість у загальному розмірі 22 125 грн., з яких 15 000 грн. кредит, 1 500 грн. комісія, 5 625 грн. проценти.

Таким чином, загальна вартість кредиту, в межах дії договору, встановлена на суму 22 125 грн.

Жодних аргументів щодо продовження строку дії договору чи внесення змін до Графіку платежів, зміни загальної вартості кредиту, а також належних доказів на підтвердження таких обставин суду стороною позивача не надано.

З матеріалів справи видно, що відповідач ОСОБА_1 у визначений строк борг не повернула, чим допустила порушення умов договірних зобов`язань.

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 58 662,63 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 825 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 44 337,63 грн., заборгованість за комісійними винагородами 1 500 грн.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв.

Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування кредитом з ОСОБА_1 поза визначеними строками суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду.

Таким чином, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк кредиту встановлено до 24.05.2021, відповідно відсотки за користування кредитними коштами з 25.05.2021 нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним договором у розмірі 22 125 грн., яка складається з: 15 000 грн. тіла кредиту, 1 500 грн. комісії, 5 625 грн. процентів за користування кредитом, що становить загальну вартість кредиту.

Щодо судових витрат

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною квитанцією про сплату № 3589-9644-9608-0803 від 25 вересня 2024 року.

Крім того, позивачу надавалася правова допомога адвокатом Білецьким Б.М. на підставі Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024. Згідно Детального опису робіт (наданих послуг) від 16.09.2024 вартість наданих послуг становить 6 000 грн.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 913, 50 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 262,60 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 141, 273, 274, 280-283, 352 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженої відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 100115716 від 24 квітня 2021 року у розмірі 22 125 (двадцять дві тисячі сто двадцять п`ять) гривень, судовий збір у розмірі 913 (дев`ятсот тринадцять) гривень 50 копійок, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 262 (дві тисячі двісті шістдесят дві) гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ - 42649746, адреса місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», код ЄДРПОУ - 40484607, адреса місцезнаходження: вул. Багговутівська, буд. 17-21, м. Київ, 04107.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН