Справа № 180/2174/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області:

у складі: головуючої судді Тананайської Ю.А.

за участю секретаря судового засідання Павлович Н.С.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника третьої особи Пархоменко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Марганці в загальному позовному провадженні цивільну справу № 180/2174/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову посилається на те, що він є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідач їх матір. Відповідач матір дітей самоусунулася від виховання та утримання неповнолітніх дітей з 2013 року, матеріально не утримує, не приймає участі у вихованні дітей. Він повністю займається вихованням дітей, матеріально їх утримує, забезпечує розвиток їх духовного стану.

Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Суду пояснили, що відповідач матір дітей, батько займається вихованням, утриманням дітей з 2013 року. Відповідач дітей не утримує, не піклується. Позбавлення батьківських прав з метою уникнення матеріальних претензій відповідача до дітей.

Представник третьої особи ОСОБА_6 просить позовні вимоги задовольнити, що буде в інтересах дітей.

Відповідач ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, діти дійсно проживають з батьком з 2013 року.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як встановлено в судовому засіданні матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_1 , виданого 17.12.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 456 від 17 грудня 2010 року, та НОМЕР_2 , виданого 17.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 335 від 18 серпня 2009 року.

Батьком дітей є ОСОБА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 11.09.2013 року № 486 визначено місце проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з батьком, ОСОБА_1 .

Згідно рішенню Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за ОСОБА_3 числиться заборгованість по аліментних платежах , станом на 31 липня 2024 року в сумі 241133 грн. 09 коп.

Відповідно до характеристики на ОСОБА_5 , з Харьківської гімназії № 148 , ОСОБА_5 навчається з лютого 2023 року, дитина проживає з батьком, яка контролює навчання, приходить на виклики до школи. Матір , зі слів ОСОБА_5 з сім`єю не проживає, з дитиною не спілкується.

Відповідно до характеристики на ОСОБА_4 , з Харьківської гімназії № 148, ОСОБА_5 навчається з лютого 2023 року, дитина проживає з батьком, яка контролює навчання, приходить на виклики до школи. Матір , зі слів ОСОБА_5 з сім`єю не проживає, з дитиною не спілкується.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що в 2013 році прийнято рішення, щоб діти проживали з матір`ю, в 2016 році ОСОБА_1 звертався до органу опіки та було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері, але він не звертався до суду. Відповідач вживала алкогольні напої, не працює, діти її не пам`ятають, вона їм не телефонує, не зустрічаються.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 , суду показала, що проживає з батьком та сестрою, він займається їх вихованням та утриманням, матір бачила останній раз в 2013 році, спілкується з матір`ю батька, родичів матері не знає.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 , суду показала, що з 2-3 років проживає з батьком, матір не пам`ятає, телефонувала їй неодноразово, вона ніколи з ними не зустрічалась, обіцяла прийти на зустріч, але ніколи не приходила.

В матеріалах справи наявний висновок виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 11.09.2024 року за № 15/20-1344 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".

За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, не цікавиться їх долею протягом тривалого періоду часу, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачка жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн.40 коп..

Керуючись ст.ст. 4,7,10,81,141, 263-266 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір 2422 грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 лютого 2025 року.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_2

Третя особа - Орган Опіки та піклування Марганецької міської ради Дніпропетровської області, місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Єдності, 29-А

Суддя: Ю. А. Тананайська