УХВАЛА

14 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 757/33666/23-ц

провадження № 61-10866св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - держава Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України,
розглянув заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 2 000 000 грн.

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 16 листопада 2023 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 30 травня 2024 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 26 листопада 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про внесення Верховним Судом до Конституційного Суду України подання щодо тлумачення статті 56 Конституції України та конституційності постанов Пленуму Верховного Суду України відмовив.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2024 року залишив без змін.

У грудні 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1

про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 листопада 2024 року.

Заява мотивована тим, що у порушення вимог підпункту «а» пункту 3

частини першої статті 416 ЦПК України у мотивувальній частині постанови суду від 26 листопада 2024 року Верховний Суд не вказав мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного у касаційній скарзі, в результаті чого порушені права заявника, гарантовані статтею 40 Конституції України, а постанова суду є незрозумілою.

На підставі вказаного вище, ОСОБА_1 просить роз`яснити постанову Верховного Суду від 26 листопада 2024 року.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

У задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Частиною третьою статті 271 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

З огляду на зміст зазначеної статті, незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 14 травня 2019 року у справі

№ 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначила, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII

«Про виконавче провадження»».

Також Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 06 жовтня 2020 року

у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказала, що необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої

статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Залишаючи касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, Верховний Суд зазначив, що позивач не надав доказів неправомірності дій суддів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, не довів наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю суддів та наслідками, а також не зазначив, в чому саме полягає заподіяна шкода, і не обґрунтував розмір такого відшкодування. Не надав позивач і доказів на підтвердження того, що внаслідок прийняття судами судових рішень у справі № 454/1362/14-ц було порушено його немайнові права, зокрема відбулось приниження честі та гідності, ділової репутації, порушення нормальних ділових та життєвих зв`язків.

Постанова Верховного Суду від 26 листопада 2024 року, щодо якої заявником порушено питання про роз`яснення, не належить до рішень, право на роз`яснення яких передбачено статтею 271 ЦПК України, оскільки вказана постанова суду не є тим рішенням, яке підлягає виконанню у розумінні частини другої статті 271 ЦПК України, тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Інші вимоги заяви про роз`яснення судового рішення не стосуються вчинення судом дій, передбачених статтею 271 ЦПК України. Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що питанню про доведеність факту порушення прав та/або охоронюваних законом інтересів заявника була надана належна оцінка в постанові від 26 листопада 2024 року.

Висновки за результатами розгляду питання про роз`яснення судового рішення

Враховуючи наведене, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 листопада 2024 року необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 листопада 2024 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню

не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк