КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/1555/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Простибоженка Олега Сергійовича на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила поділити спільно нажите майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 5 192 000,00 грн, яка оформлена на відповідача,

- квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 7 598 100,00 грн, яка оформлена на відповідача,

- земельну ділянку, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, СТ «Енергетик», площею - 0,0609 га, кадастровий номер: :04:009:0063, вартістю 62 727,00 грн, яка оформлена на відповідача,

- об`єкт нерухомості, який відповідно до правовстановлюючого документа значиться як: мотомісце №157, цокольний поверх, літ. А-15, та розташований за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 56 940,00 грн, яка оформлена на відповідача,

- об`єкт нерухомості, який відповідно до правовстановлюючого документа значиться як: мотомісце № 158 (сто п`ятдесят вісім), літ. А-15, та розташований за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 56 940,00 грн, яка оформлена на відповідача,

- транспортний засіб Volkswagen Touareg, об`ємом двигуна 2967 куб. см., 2017 року випуску, номер кузовуНОМЕР_9, д.н.з. НОМЕР_1 , який оформлений на відповідача, згідно угоди фінансового лізингу,

- транспортний засіб MASERATI LEVANTE, об`ємом двигуна 2979 куб. см., 2022 року випуску; номер кузову НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований на відповідача,

- транспортний засіб MERCEDES-BENZ С 300, об`ємом двигуна 1991 куб. см., 2017 року випуску; номер кузову НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , який зареєстрований на відповідача,

- транспортний засіб INDIAN N16MSA00EJ, об`ємом двигуна 999 куб. см., 2016 року випуску; номер шасі НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , який зареєстрований на відповідача;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію різниці у вартості майна у розмірі 5 372 555,50 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння.

15 січня 2024 року на адресу суду першої інстанції від ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову шляхом, яка обґрунтована тим, що предметом позову у даній справі є поділ спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_2 із загальнодоступних джерел стало відомо, що транспортний засіб «MASERATI LEVANTE», об`ємом двигуна 2979 куб. см., 2022 року випуску; номер кузову НОМЕР_7 , та транспортний засіб «MERCEDES-BENZ С 300», об`ємом двигуна 1991 куб. см., 2017 року випуску; номер кузову НОМЕР_3 , які входять до обсягу спільного сумісного майна подружжя, що є предметом поділу у даній справі, відповідачем ОСОБА_1 виставлені на продаж після відкриття провадження у справі (докази долучені до заяви).

Заявниця вказувала на те, що спірні транспортні засоби в подальшому можуть бути відчужені третім особам, а тому позивач, обгрунтовуючи вид забезпечення позову, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на дані автомобілі.

Такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами і належним чином забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просила накласти арешт на транспортний засіб MASERATI LEVANTE, об`ємом двигуна 2979 куб. см., 2022 року випуску; номер кузову НОМЕР_7 , та транспортний засіб MERCEDES-BENZ С 300, об`ємом двигуна 1991 куб. см., 2017 року випуску; номер кузову НОМЕР_3 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на транспортний засіб MASERATI LEVANTE, об`ємом двигуна 2979 куб. см., 2022 року випуску; номер кузову НОМЕР_7 , який на праві власності належить ОСОБА_1 ; транспортний засіб MERCEDES-BENZ С 300, об`ємом двигуна 1991 куб. см., 2017 року випуску; номер кузову НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_1 .

Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо транспортного засобу MASERATI LEVANTE, об`ємом двигуна 2979 куб. см., 2022 року випуску; номер кузову НОМЕР_7 ; транспортного засобу MERCEDES-BENZ С 300, об`ємом двигуна 1991 куб. см., 2017 року випуску; номер кузову НОМЕР_3 .

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Простибоженко О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 просила суд транспортні засоби «Maserati Levante», 2022 року випуску, та «Mercedes-Benz C 300», 2017 року випуску, виділити в особисту приватну власність відповідача за первісним позовом.

ОСОБА_1 , в свою чергу, не оспорює та визнає, що зазначені транспортні засоби належать до спільної сумісної власності подружжя, про що зазначалось безпосередньо у відзиві на позовну заяву.

Звертає увагу апеляційного суду, що ОСОБА_2 жодним чином не претендує на зазначене спільне майно подружжя, а тому у разі задоволення позову та здійснення поділу спільного майна подружжя у запропонований останньою спосіб, відчуження ОСОБА_1 транспортних засобів не ускладнюватиме виконання судового рішення та не вимагатиме додаткового захисту.

Таким чином, представник ОСОБА_1 - адвокат Простибоженко О.С. вважає, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову, а заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

09 грудня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року про забезпечення позову залишити без змін.

Відзив обґрунтований тим, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дотримався принципу співмірності та правильно дійшов висновку про обґрунтованість доводів заяви.

Вказує також, що ОСОБА_1 незаперечує факт виставлення ним на продаж транспортних засобів - Mercedes-Benz С 300,2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_8 , та транспортний засіб - Maserati Levante, 2022 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_7 , після відкриття провадження у справі.

Таким чином, у позивача за первісним позовом є обґрунтовані побоювання, що спірне рухоме майно в подальшому,під час розгляду справи, буде відчужене на користь третіх осіб відповідачем.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Простибоженко О.С. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів та просив задовольнити її.

Позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Губенко І.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що між сторонами у справі виник спір щодо поділу майна подружжя, тому невжиття заходів забезпечення позову в цій справі може істотно утруднити виконання можливого рішення про задоволення позову, оскільки існує ризик відчуження майна, що є предметом спору.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150 - 153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З наведених вищевказаних положень закону вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є поділ майна подружжя, і у разі задоволення позову за ОСОБА_2 може бути визнано право на частину спільного сумісного майна, а також стягнуто з відповідача грошову компенсацію різниці у вартості майна, право власності на яке буде визнано за відповідачем. З огляду на вказане, при вирішенні даного спору суду першої інстанції треба буде встановити обсяг усього спільного майна подружжя та його вартість.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник реальний спір щодо поділу майна, позивачем надано суду докази, що право власності на транспортний засіб «Mercedes-Benz С 300», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_8 , та транспортний засіб - Maserati Levante, 2022 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_7 , зареєстроване за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обґрунтовано навела припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на вказане рухоме майно може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки відповідач за первісним позовом може відчужити на користь третіх осіб дані транспортні засоби під час вирішення спору, що призведе до неможливості встановлення їх реальної ринкової вартості.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що ухвала не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 177, 178 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Крім того, відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Оскільки належне ОСОБА_1 рухоме майно у вигляді транспортних засобів як об`єкти цивільних прав не вилучене та не обмежене в обороті, ризик його відчуження за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним.

Враховуючи майновий характер позовних вимог, відповідач за первісним позовом має об`єктивну можливість розпорядитися належним йому рухомим майном на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь-який спосіб, що може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду про поділ майна подружжя в разі задоволення позову.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір про поділ майна подружжя, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки позивач за первісним позовом обґрунтовано навела припущення про те, що відчуження відповідачем майна, яке належить останньому, ускладнить або взагалі виключить можливість в майбутньому виконати рішення суду про поділ майна подружжя, щодо якого просить вжити заходи забезпечення позову, в разі ухвалення судом рішення на користь позивача за первісним позовом, а також навела обґрунтовані припущення вірогідного відчуження майна, захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне відповідачеві рухоме майно відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій.

Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, а зводяться до незгоди представника ОСОБА_1 - адвоката Простибоженка О.С. з ухвалоюПечерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Простибоженка Олега Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар