Постанова

Іменем України

11 лютого 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/4573/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач)

суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва

від 22 жовтня 2024 року

в складі судді Марфіної Н. В.

у цивільній справі №755/1406/24 Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

про захист порушених прав,

У С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідач - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» (далі - ПрАТ «ДЕТЕК Київські Електромережі», ДТЕК, Товариство) незаконно, в порушення Постанови КМ України №206 від 05.03.2022, під час дії в України воєнного стану, припинив постачання електроенергії до приміщення квартири, яка належить їй на праві власності, просила зобов`язати відповідача відновити постачання електричної енергії в квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 1816,00 грн понесену на щоденне придбання гарячого чаю; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3000,00 Євро в еквіваленті національної валюти на дату ухвалення рішення за ігнорування та невиконання рішень Конституційного Суду України.

У відзиві на позовну заяву відповідач заявлених позовних вимог не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Дніпровського районного суду від 22 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 2 000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що судом першої інстанції

не взято до уваги, що під час дії на території України воєнного стану заборонено припинення електроживлення об`єктів побутовим споживачам.

Суд першої інстанції обмежив і позбавив позивача права приймати участь у розгляді її позовної заяви, допустив приховання представником відповідача частини документів, за якими була відсутня можливість надати обґрунтовану відповідь на відзив стосовно поданої позовної заяви.

Судом не враховано порушення її прав користувача енергозабезпечуючими ресурсами за ст. 8 основного НПА та ст. 8 ЦК України, та те що такі права позивача захищаються і за ч. 2 ст. 22 НПА «Про захист прав споживачів».

Судом не взято до уваги висновків, викладених в постанові Хмельницького апеляційного суду від 31.10.2024 в аналогічній справі № 686/11815/24.

Вказала, що договором приєднання є користування та оплата за використану електроенергію, якою позивач до квітня 2024 року добросовісно користувалась з часу набуття права власності на квартиру від 05.10.2022.

Суд незаконно стягнув з позивачки - інваліда другої групи судовий збір у розмірі 2 000 грн.

За наведених обставин просила скасувати рішення Дніпровського районного суду від 22 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач, діючи через представника, подав відзив, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення суду просив залишити без змін. Вказав, що у зв`язку із поданням апеляційної скарги відповідач несе витрати на правничу допомогу. Зазначив, що орієнтовний попередній розрахунок на день подання відзиву на апеляційну скаргу складає 2 000 грн. Докази на підтвердження понесених витрат планує подати протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду.

Представник відповідача - Гаєва Ю. В. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася.

11 лютого 2025 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання з електронної пошти ОСОБА_3 про відкладення судового засідання, до якого приєднано ксерокопію клопотання від ОСОБА_1 . В клопотанні, підписантом в якому зазначено ОСОБА_1 , повідомила, що за обставин, пов'язаних з службовим відрядженням у м. Гайсин Вінницької області не має можливості прибути в судове засідання, та просила відкласти судове засідання на іншу дату.

Колегія суддів визнала неповажною причину неявки ОСОБА_1 в судове засідання, оскільки доказів на підтвердження неможливості прибуття в судове засідання останньої до клопотання не долучено. Також колегія суддів врахувала, що клопотання, яке подано на електронну адресу суду, не підписано кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_1 , та надіслано ОСОБА_3 , яка не є учасником справи.

Третя особа - ОСОБА_2 , належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Зважаючи на викладене та враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачки та третьої особи, оскільки участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не є обов'язковою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача Гаєвої Ю. В. , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є громадянкою України та інвалідом другої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та копією паспорту (а. с. 10, 72).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2022 року, позивачка є власницею кв. АДРЕСА_1 (а. с. 74).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, місце проживання позивачки зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 11.01.2019 (а. с. 73).

За змістом листа позивачки від 24.07.2023, остання, зокрема зазначила, що заперечує оферту відповідача та забороняє вимагання від неї сприяння оферті (а. с. 71).

Згідно листа відповідача від 10.08.2023, останній на звернення позивачки від 24.07.2023, 02.08.2023 та 03.08.2023 щодо складання Акту про не допуск до засобу обліку електричної енергії повідомив, що у лічильника закінчився міжповірочний інтервал. Лічильник знаходиться в помешканні, що ускладнює доступ до нього для контрольних оглядів, технічних перевірок і планової заміни. Встановлений у квартирі лічильник має клас точності 2,5, що є нижчим за визначений законодавством клас точності 2,0. Застарілі лічильники мають вилучатись з використання. 16.06.2023, 19.07.2023, 04.08.2023 фахівці Товариства намагалися виконати заміну приладу обліку у квартирі, проте роботи не були проведені у зв`язку з відсутністю доступу до лічильника, що було зафіксовано Актом про не допуск до засобу обліку електричної енергії. У Товаристві для розрахунку за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок на ім`я іншої особи. У зв`язку з наданням копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2022, дію договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії достроково припинено на підставі абз. 2 п. 4.27 ПРРЕЕ, оскільки отримано документальне підтвердження факту зміни власника. Відповідач зазначав, що за наведених обставин позивачка має бути ініціатором укладення договору споживача про надання послуг та повідомляв про перелік документів, які мають бути надані для оформлення договору. Якщо споживач не згодний приєднатись до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, він не має права використовувати її та має подати письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт. Для оформлення договірних відносин відповідач запросив позивачку до одного з центрів обслуговування клієнтів. Також відповідач зазначив, що вимоги позивачки щодо платного доступу до лічильника є неприйнятними та суперечать чинному законодавству. Відповідач попередив позивачку про наслідки, передбачені пп. 1 п. 7.5. ПРРЕЕ щодо припинення постачання електричної енергії споживачу (а. с. 57-59).

05.11.2023, 08.11.2023 та 29.11.2023 представниками відповідача були складені акти про не допуск до приладу обліку за адресою: АДРЕСА_1 та попереджено, що електропостачання до квартири буде припинене через 5 днів з дня отримання цього акту без додаткового попередження, шляхом відключення від електромережі (а. с. 66-68).

Згідно вимоги-повідомлення позивачки на адресу відповідача від 01.12.2023, остання зазначила, що відмовляється і не дає письмової згоди на укладання договору з оператором системи розподілу (а. с. 70).

Своїм листом від 26.12.2023 відповідач роз`яснив позивачці положення п. 5.5.5 ПРРЕЕ, а також зазначив, що ПРРЕЕ не передбачено оформлення та надання представникам ОСР довіреності для доступу до місця встановлення розрахункових засобів обліку електричної енергії для виконання покладених на них обов`язків з виконання робіт з приладами обліку електричної енергії, зокрема технічної перевірки, планової заміни та фіксації показників засобів електричної енергії. У питанні відмови позивачки від приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії відповідач роз`яснив положення п.п. 5.5.5, 2.1.7, 1.2.15, 1.1, 7.5 ПРРЕЕ та п. 11.1.7 КСР (а. с. 60-61).

Згідно листа відповідача від 09.01.2024 «Про врегулювання договірних відносин», останній зазначив, що з метою уникнення непорозумінь та в подальшому припинення електропостачання, позивачці пропонується терміново завернутись до ОСР щодо укладення договору з розподілу електричної енергії. Відповідач попередив, що у разі відсутності ініціативи споживача до укладення відповідного договору, упродовж 20 днів з дня відправлення цього листа, ОСР здійснює припинення постачання електричної енергії. Цей лист є офіційним попередженням про припинення постачання та розподілу електроенергії (а. с. 62).

Убачається, що на вказану пропозицію щодо укладення договору позивачка відповіла відмовою, зазначивши, що повертає оферту найманого працівника олігарха ОСОБА_2 без акцепту кабали та обороту на неї та її майно (з.б. а. с. 63).

01.03.2024 позивачка звернулася до відповідача з повідомленням, в якому зазначила, що отримала оферту до укладання цивільно-правової угоди, але вважає її такою, що суперечить Конституції України, а держава повинна забезпечувати світлом та теплом без посередників (а. с. 75).

Фактично аналогічний зміст позиції позивачки міститься у її публічному запиті-повідомленні від 12.04.2024 (а. с. 76-77).

Листом від 15.03.2024 відповідач на відмову позивачки від приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії повідомив, що у разі невжиття нею дій для врегулювання договірних відносин про надання послуг з розподілу електричної енергії, Товариство буде змушене припинити розподіл електричної енергії до помешкання на підставі надісланого рекомендованим листом - попередження від 09.01.2024 (а. с. 64).

За змістом листа відповідача від 15.04.2024 останній в чергове роз`яснив позивачці положення п.п. 5.5.5, 1.2.15, 2.1.7 ПРРЕЕ та зазначив, що у разі невжиття нею дій для врегулювання договірних відносин про надання послуг з розподілу електричної енергії, Товариство буде змушене вжити заходів щодо припинення розподілу електричної енергії (а. с. 65).

19.04.2024 було видано наряд-допуск для виконання робіт з відключення при розірванні договору за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 69).

Згідно повідомлення про відключення побутового споживача від 19.04.2024, компанією ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» припинено подачу електроенергії у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за о/р НОМЕР_1 у зв`язку з відключенням при розірванні договору (а. с. 11).

25.04.2024 позивачка звернулась до відповідача з запитом/вимогою стосовно здійсненого відключення електроенергії (а. с. 12).

10.06.2024 відповідач своїм листом повідомив позивачці, що відновлення електроенергії можливе після врегулювання договірних відносин в частині розподілу електричної енергії та оплати вартості робіт з припинення та відновлення підключення до електромережі (а. с. 78).

20.06.2024 позивачка звернулася до відповідача з вимогою підключити квартиру до електропостачання, надати інформацію та провести службове розслідування (а. с. 13).

05.07.2024 відповідач своїм листом повторно повідомив позивачці, що відновлення електроенергії можливе після врегулювання договірних відносин в частині розподілу електричної енергії та оплати вартості робіт з припинення та відновлення підключення до електромережі (а. с. 79).

За наведених обставин, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів, які підтверджують, що підставою відключення помешкання позивачки від електропостачання була не наявність заборгованості зі спожитої електричної енергії, а не врегулювання договірних відносин з відповідачем.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції вірно встановлено, що попередній власник квартири помер, а спадкоємець (позивач) набув права власності на об`єкт, про що відповідачу стало відомо на підставі належних письмових доказів та дійшов обґрунтованого висновку, що договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електроенергії з попереднім померлим власником квартири припинив свою дію.

Посилаючись на ст. 6 та ч. 1 ст. 627 ЦК України, суд вірно вказав, що за загальними правилами цивільного законодавства, позивачка не може бути примушена до укладення договору з відповідачем та має право відмовитись від наданої їй пропозиції про приєднання до типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електроенергії.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка категорично не погоджується на укладення з відповідачем договору про надання послуг з розподілу (передачі) електроенергії та не приймає пропозиції відповідача щодо укладення відповідного правочину.

У такому разі дії відповідача, який здійснює розподіл та передачу електричної енергії до належного позивачці помешкання врегульовані чинним законодавством України та полягають у наступному.

За пунктом 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - Правила), ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Згідно п. 1.2.1 Правил, на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Відповідно до положень п. 1.2.15 Правил, укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Договори, передбачені цими Правилами, укладаються у письмовій формі в паперовому або в електронному вигляді. Для укладення договору шляхом приєднання до умов договору, друга сторона підписує заяву-приєднання. На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Оператор системи здійснює розподіл/передачу електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу (для оператора системи розподілу, оператора малої системи розподілу) або в точку передачі (для оператора системи передачі) до електроустановок споживачів на території діяльності відповідного оператора системи згідно з Кодексом систем розподілу/Кодексом системи передачі та на підставі договорів про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, що укладаються відповідно до цих Правил (п. 2.1.1 Правил).

Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок (п. 2.1.2 Правил).

Пунктом 2.1.3 Правил визначено, що ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу.

Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил та як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи договору на умовах складеного оператором системи паспорта точки розподілу/передачі (п. 2.1.5 Правил).

Згідно п. 2.1.7 Правил, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, у тому числі у формі електронного документа, підписаного з використанням електронної ідентифікації, у разі укладення договору за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, сплата рахунка оператора системи, за відсутності заперечень оператора системи.

В мотивувальній частині оскаржуваного рішення зазначено, що матеріали справи містять наявні належні докази відмови позивачки від укладання з відповідачем договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, що на переконання суду (навіть за наявності здійснення оплати рахунків відповідача), свідчить про незгоду позивача приєднуватись до відповідного публічного договору і таким чином наявна неврегульованість договірних відносин між сторонами спору.

Апеляційна скарга не містить доводів, що в цій частині судом невірно встановлено обставини справи.

Пункт 2.1.8 Правил визначає, що для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи, зокрема, такі документи: 1) заяву про укладення відповідного договору із зазначенням місцезнаходження об`єкта та реквізитів заявника та наявності паспорта точки розподілу/передачі; 2) для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті); 3) копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача), крім випадків укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку; 4) у разі смерті побутового споживача, особа (спадкоємець), що звертається для укладення договору, має надати копію довідки від нотаріуса, що підтверджує подання заяви про прийняття спадщини. Переважне право на укладення такого договору має право особа (спадкоємець), яка проживає за адресою місцезнаходження об`єкта побутового споживача, та надасть документальне підтвердження місця реєстрації або довідку органів місцевого самоврядування про місце фактичного проживання за адресою місцезнаходження об`єкта побутового споживача.

Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається (п. 3.1.9 Правил).

Згідно п. 4.27 Правил, після отримання від електропостачальника або з офіційних джерел документально підтвердженої інформації про смерть побутового споживача, оператор системи направляє листом з описом вкладення запит на адресу об`єкта побутового споживача, для врегулювання договірних відносин із особою (спадкоємцем) відповідно до цих Правил. При отриманні інформації про смерть побутового споживача з офіційних джерел, оператор системи розподілу повідомляє про це діючого постачальника за допомогою інформаційно-комунікаційних систем не пізніше наступного робочого дня з дня її отримання. У разі відсутності ініціативи споживача щодо укладення договору згідно з пунктом 2.1.8 глави 2.1 розділу ІІ цих Правил впродовж 20 робочих днів з дня відправлення запиту, оператор системи здійснює припинення постачання електричної енергії у порядку, передбаченому пунктом 7.6 розділу VII цих Правил.

Підпунктом 6 п. 5.1.1 Правил передбачено, що оператор системи має право: тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Згідно п. 5.5.5 Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

За змістом п. 7.5 Правил припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи. Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Відповідно до п. 7.6 Правил, припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи без попередження споживача, у разі відсутності ініціативи особи (спадкоємця) щодо укладення договору відповідно до пункту 2.1.8 розділу глави 2.1 ІІ цих Правил впродовж 20 робочих днів з дня відправлення запиту в порядку визначеному пунктом 4.27 розділу IV цих Правил.

Ураховуючи відсутність між сторонами спору у договірних відносинах щодо розподілу/передачі електричної енергії та категоричне небажання позивачки укласти з відповідачем відповідний договір, відповідач не має правових підстав для надання позивачці відповідних послуг.

Відповідач у встановленому законодавством порядку запропонував позивачці укласти договір та попередив про припинення надання послуг у межах визначеного законодавством строку.

З огляду на викладені норми чинного законодавства та встановлені судом обставини, щодо відсутності між сторонами договірних відносин та відмови позивачки на договірній основі врегулювати відносини з розподілу/передачі електричної енергії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно здійснив відключення помешкання позивача від електричної енергії, тому вимоги позивачки про зобов`язання відповідача відновити постачання електричної енергії не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги щодо заборони під час дії військового стану в України припиняти постачання електроенергії споживачам, а саме невідповідності дій відповідача приписам, викладеним у Постанові Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», є необґрунтованими, тому що станом на 19.04.2024, на день припинення постачання електричної енергії до квартири позивача, такі положення не діяли, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 були внесені зміни до вище зазначеної постанови, якими скасовано мораторій (заборону) на припинення електроживлення об`єктів побутовим споживачам.

Оскільки суд встановив відсутність неправомірних дій відповідача щодо відключення помешкання позивачки від електроживлення, відповідне вказує на відсутність порушення відповідачем прав позивачки, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення судом прав позивача на участь в судовому засіданні.

В статтях 19, 274 ЦПК України законодавець визначив категорію справ, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а також визначив критерії, за яких суд може визначити справу, як малозначну, та розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

В ухвалі від 30.08.2024 про відкриття провадження у справі суд першої інстанції визначив дану справу, як малозначну, та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

За приписами статті 353 ЦПК України, ухвала суду, якою визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін,не підлягає окремому оскарженню від рішення суду. До апеляційної скарги не включено доводів щодо незаконності ухвали суду від 30.08.2024.

Також до апеляційної скарги не включено доводів щодо незаконності ухвали суду від 26.09.2024, якою повернуто позивачці без розгляду її заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про витребування доказів.

При цьому, як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 13.09.2024 про розгляд справи з викликом сторін, остання не містить доводів необхідності усного слухання даної справи (а. с. 28). Таких доводів не містить і апеляційна скарга.

В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції надав учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею письмово, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачка не навела суду першої інстанції доказів на користь того, що для забезпечення справедливого розгляду справи необхідно провести усні слухання, колегія суддів вважає, що судом з дотримання вимог ЦПК України розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Доводи апеляційної скарги про приховування відповідачем доказів є недоречними, оскільки докази, які подавалися, є у кожної із сторін, а саме це листи та відповіді.

Доводи апеляційної скарги, що не взято до уваги висновків, викладених в постанові Хмельницького апеляційного суду від 31.10.2024 в аналогічній справі № 686/11815/24, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки за приписами статті 263 ЦПК України обов'язковими для врахування судами є правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи позивача, що суд вирішив стягнути з позивача - інваліда другої групи 2 000 грн судового збору є помилковими, оскільки суд не вирішував такого питання.

Судом вирішено питання про стягнення з позивача понесених відповідачем під час розгляду справи не судового збору, а витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги, що не є тотожним поняттю судовий збір.

При цьому, у цій справі, суд виходив із того, що вимога відповідача про компенсацію йому витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн не повністю відповідає критеріям реальності та співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та дійшов висновку, що ураховуючи принципи розподілу судових витрат, співмірним, розумним та необхідним в межах розгляду цієї справи в суді першої інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду від 22 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач