ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Фастові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року адвокат Мельник Тетяна Олександрівна, яка діє в інтересах позивачівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подала до Фастівського міськрайонного суду Київської області позовну заяву до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 лютого 1996 року було укладено і нотаріально посвідчено ДОГОВІР МІНИ, згідно умов якого позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 а також ОСОБА_8 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) обміняли належну їм квартиру АДРЕСА_1 на 6/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Будинок АДРЕСА_2 перебуває у спільній частковій власності позивачів та відповідачів. З часу укладання договору міни позивачі постійно проживали в зазначеному у ньому житловому будинку, володіли і користувались частиною житлових приміщень та частиною господарських будівель і споруд. ОСОБА_4 є власником 13/50 частин цього будинку, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками 13/50 частин будинку. 6/25 частин будинку було виділено в натурі і переведено їх власником ОСОБА_10 в нежитлову будівлю - магазин промислових та продуктових товарів, має окрему поштову адресу: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину від 6/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 . Спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла ОСОБА_2 , як його дружина. Для оформлення своїх спадкових прав на частину будинку ОСОБА_2 отримала дублікат договору міни (оригінал було втрачено) і на підставі дублікату договору міни здійснила державну реєстрацію нерухомого майна в Фастівському МБТІ.

Спірні 6/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 було зареєстровано по праву власності як «квартира, двокімнатна, що становить 6/25 частин будинку за адресою: АДРЕСА_4 ».

18.06.2003 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8 , а саме: на 1/4 частину квартири двокімнатної, жилою площею 19,8 кв.м, загальною площею 33,9 кв.м., сарай Н, погріб 3, 1/4 сарая Б, 1/4 туалета Г, 1/4 огорожі, 1/4 замощення, що становить 6/25 частин жилого будинку та прилеглих будівель.

Рішенням Фастівської міської ради від 05 липня 2012 року позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як співвласникам житлового будинку АДРЕСА_2 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки для обслуговування належної їм частини житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,1000 га та ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,0345 га. 29.04.2015 року було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, на якій розташовані належні позивачам 6/25 частин будинку, площею 0,0195 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:02:003:0455.

На даний час виникла необхідність відчуження належних позивачам 6/25 частин будинку, проте з`ясувалось, що в тексті ДОГОВОРУ МІНИ нотаріусом було зроблено помилку, а саме: в п. 1 договору було зазначено 6/25 частин квартири, замість вірного «6/25 частин будинку АДРЕСА_4 ».

У внесенні змін до ДОГОВОРУ МІНИ, де була зроблена помилка, нотаріусом позивачам відмовлено, оскільки документи, на підставі яких посвідчувався ДОГОВІР МІНИ перебувають на зберіганні в Київському обласному державному нотаріальному архіві.

Оскільки в правовстановлюючому документі на частину будинку наявна помилка і відсутня можливість виправлення цієї помилки нотаріусом за вищезазначених обставин, то це унеможливлює реалізацію позивачами своїх прав власників майна. У зв`язку з вище викладеним позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 24 грудня 2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

В підготовче засідання представник позивачів адвокат Мельник Т.О. не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в підготовче засідання не з`явилася, про день розгляду справи повідомлена судом належним чином, 07.02.2025 до канцелярії суду подала письмову заяву про визнання позову.

Адвокат Ничик А.В., яка діє в інтересах відповідачки ОСОБА_4 в підготовче засідання не з`явилася, до канцелярії суду подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності.

Відповідно до частини3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Договору міни від 17 лютого 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Савчук Т.П., позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) обміняли належну їм квартиру АДРЕСА_1 на 6/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с.20-21).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2003, після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємицею майна, а саме частини квартири АДРЕСА_5 є його дружина ОСОБА_2 (а.с.23-24).

Будинок АДРЕСА_2 перебуває у спільній частковій власності позивачів та відповідачів.

Згідно довідки КП Фастівської міської ради Фастівського БТІ №1150 від 15.11.2023, ОСОБА_4 є власником 13/50 частин будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками 13/50 частин будинку, 6/25 частин будинку було виділено в натурі і переведено їх власником ОСОБА_10 в нежитлову будівлю - магазин промислових та продуктових товарів, має окрему поштову адресу: АДРЕСА_3 (а.с.25)..

Для оформлення своїх спадкових прав на частину будинку ОСОБА_2 отримала дублікат Договору міни (оригінал було втрачено) і на підставі дублікату договору міни здійснила державну реєстрацію нерухомого майна в Фастівському МБТІ (а.с.21-22).

Спірні 6/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 було зареєстровано по праву власності як «квартира, двокімнатна, що становить 6/25 частин будинку за адресою: АДРЕСА_4 ».

18.06.2003 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8 , а саме: на 1/4 частину квартири двокімнатної, жилою площею 19,8 кв.м, загальною площею 33,9 кв.м., сарай Н, погріб 3, 1/4 сарая Б, 1/4 туалета Г, 1/4 огорожі, 1/4 замощення, що становить 6/25 частин жилого будинку та прилеглих будівель (а.с.23-24).

Відповідно до Рішення Фастівської міської ради від 05 липня 2012 року позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як співвласникам житлового будинку АДРЕСА_2 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки для обслуговування належної їм частини житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,1000 га та ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,0345 га (а.с.38).

29.04.2015 року було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, на якій розташовані належні позивачам 6/25 частин будинку, площею 0,0195 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:02:003:0455 (а.с.39-41).

На даний час виникла необхідність відчуження належних позивачам 6/25 частин будинку, проте з`ясувалось, що в тексті ДОГОВОРУ МІНИ нотаріусом було зроблено помилку, а саме: в п. 1 договору було зазначено 6/25 частин квартири, замість вірного «6/25 частин будинку АДРЕСА_4 ».

Постановою державного нотаріуса Першої фастівської державної нотаріальної контори Київської області Ленченко Т.О. від 05.09.2024, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у внесенні змін в Договір міни квартирами, посвідченого Фастівською міською державною нотаріальною конторою 14.05.2003, за реєстром №809, де була зроблена помилка, а саме: в пункті першому договору, було зазначено 6/25 частин квартири, а треба було вказати 6/25 частин будинку АДРЕСА_6 . (а.с.34).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України),

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб.

Згідно до Постанови Верховного Суду від 03.06.2020 року (справа №161/12411/17) вбачається: «47. Аналіз змісту статті 392 ЦК України у взаємозв 'язку зі статтею 328 ПК України дає підстави для висновку, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України у випадку оспорювання чи невизнання ЇЇ права іншою особою або у разі втрати документа, який засвідчує право власності. При цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка уже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах.

48. Отже, умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приначежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а такозіс будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Тобто метою подання такого позову згідно статті 392 ЦК України є усунення невизначеності у суб 'активному праві, начежному особі, а такооїс створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою.»

Відповідно до ч.4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 916/1608/18 вбачається: п.83 Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою

особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Це правило за аналогією закону слід застосовувати і тоді, коли наявні у власника документи не дають змоги беззаперечно підтвердити право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа неможливо однозначно встановити, що майно є саме цією нерухомістю). Але таке застосування можливе лише за умови, що право на відповідне майно не зареєстроване за іншою особою. Якщо така реєстрація здійснена, то належним способом захисту є віндикаційний позов, а не позов про визнання права власності.

Згідно Договору міни співвласниками 6/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 являлись 4 особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 а також ОСОБА_8 по 3/50 частині кожний.

Оскільки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 належні йому 3/50 частин житлового будинку успадкувала ОСОБА_2 , то на даний час її частка у спільному майні складає 6/50 частин будинку.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 223, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. ст.16, 179, 316, 317, 319, 321, 328, 334, 355, 356, 357, 377, 381, 392 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рнокпп НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , рнокпп НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , проживає за адресою: АДРЕСА_10 про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/25 частини, за ОСОБА_3 на 3/25 частини, за ОСОБА_2 на 6/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , які складаються із приміщень: коридору 4-1 площею 1,5 кв.м., кухні 4-2 площею 9,9 кв.м., коридору 4-3 площею 3,2 кв.м., житлової кімнати 4-4 площею 5,7 кв.м., житлової кімнати 4- 5 площею 10,9 кв.м., санвузлу 4-6 площею 2,5 кв.м., та господарських будівель: 1/4 частини сараю Б, погрібу 3, 1/4 частини вбиральні Г, 1/4 частини колодязю №1, 1/4 частини огорожі №1, №2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Ковалевська