Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/93/25
Єдиний унікальний №733/2786/24
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (Далі - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30 серпня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № C-001-0. На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснила своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушила взяті на себе договірні зобов`язання. Поміж тим, 25 липня 2023 року між АТ «Ідея банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна»), було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея банк», визначеними в реєстрі боржників, у тому числі за договором № C-001-0 від 30 серпня 2018 року, боржником у якому є ОСОБА_1 . Станом на 25 липня 2023 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 27 171,23 грн, а саме: заборгованість за основним боргом 8 746,14 грн.; заборгованість за відсотками 18 425,09 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки разом із судовими витрати.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» повторно наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства випливає висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відповіді № 1123254 від 17.02.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 2019 року.

Оскільки станом на день відкриття провадження у справі належним чином не працював Державний демографічний реєстр, що позбавило суд можливості ним скористатися, тому було відкрито провадження, виходячи із зазначеного у позовній заяві місця реєстрації відповідачки по АДРЕСА_2 .

Однак, вже після відкриття провадження суду стало відомо дійсне місце реєстрації відповідачки.

Таким чином провадження у справі було відкрите з порушенням правил підсудності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки місце реєстрації відповідачки ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , тому дана цивільна справа відноситься до юрисдикції Бахмацького районного суду Чернігівської області.

За таких обставин, справа підлягає направленню за підсудністю до Бахмацького районного суду Чернігівської області.

Керуючись ст. 27, 31, 32, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати на розгляд до Бахмацького районного суду Чернігівської області (16500, м. Бахмач, Ніжинський район, Чернігівська область, вул. Соборності, 42), за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 ЦПК України.

Ухвала складена та підписана 17 лютого 2025 року.

Головуючий суддя В.М.Овчарик