Справа № 152/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 лютого 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Войнаровського І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

02 січня 2025 року ТОВ «КФ.ЮА» (далі - позивач) звернулось до суду з цим позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 28640,49 грн за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №7 від 11 вересня 2020 року.

У обґрунтування позову зазначено, що 11 вересня 2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №7. На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу грошові кошти у розмірі 5099 грн. Таким чином позивач передав відповідачеві грошові кошти у розмірі, встановленому договором чим у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Відповідач не виконав свої зобов`язання, не сплатив (не повернув) грошові кошти в повному обсязі в порядку та у строки визначені умовами договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 01 листопада 2024 року заборгованість за договором становить 28640,49 грн., з яких: тіло кредиту становить 5099 грн.; інфляційне збільшення 1375,39 грн. за період з 11.10.2020 по 23.02.2022, проценти поза межами строку дії договору 19122 грн. за період з 11.10.2020 по 09.03.2021; проценти 3044,10 грн.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою суду від 02 січня 2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.18).

Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, на пропозицію суду відзив на позовну заяву не подав (а.с.20).

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Судом встановлено, що 11 вересня 2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №7, відповідно до умов якого позивач на умовах Договору та Правил надає клієнту грошові кошти у сумі визначеній п. 5. Договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором термін та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5. даного Договору. Кредит надається Позичальнику на визначені ним особисто цілі. Відповідно до п. 5 Договору загальний розмір кредиту становить 5099 грн. Згідно п. 4.3 Договору Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у п.п. 5) розділі 5 цього Договору. Згідно п.п. 5 п. 5 Договору датою погашення заборгованості є 10 жовтня 2020 року. Відповідно до пп. 12, 13 п. 5 Договору базова процентна ставка становить 1,99% (в день). Процентна ставка у разі користування кредитом поза межами строку дії Договору 2,50% (в день) (а.с.6).

Відповідач ознайомився з умовами кредитування, шляхом підписання паспорта споживчого кредиту (а.с.7).

Відповідно до копії акту про видачу грошових коштів від 11 вересня 2020 року позивачем 11 вересня 2020 року на виконання умов договору №7, було видано відповідачу грошові кошти у розмірі 5099 грн (а.с.9).

Таким чином, відповідач скористався наданими коштами та свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

За приписами до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, судом установлено факт не виконання відповідачем узятих зобов`язань за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми позики та сплати відсотків, а тому порушене право підлягає судовому захисту.

Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним позиви в сумі 28640,49 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «КФ.ЮА» судові витрати у розмірі 3028 грн (а.с.1).

Керуючись статтями 13, 15, 16, 525, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №7 від 11 вересня 2020 року у розмірі 28640 (двадцять вісім тисяч шістсот сорок) гривень 49 копійок, з них: 5099 грн тіло кредиту, 1375,39 грн інфляційне збільшення, 19122 грн проценти поза межами кредиту, 3044,10 грн проценти, та 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський