Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4348/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

20 січня 2025 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Кондрацької Н.М.

за участі секретаря судового засідання Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої адвокат Прядка Віталій Михайлович, до ОСОБА_2 , треті особи: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності та зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Прядка В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просив зняти арешт із нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 7650437, зареєстрований 29.07.2008 реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України підставі постанови АА 449059 від 25.07.2008 Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, а саме з 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 2/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 ; стягнути з Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу.

У подальшому, позивачем до суду подано клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем та залучення третьої особи від 13.09.2024, у додатках до якого додано позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої адвокат Прядка Віталій Михайлович, до ОСОБА_2 , третя особа: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності та зняття арешту з майна у новій редакції від 13.09.2024.

Позовні вимоги в редакції від 13.09.2024 обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 19.03.1993 року квартира АДРЕСА_2 , належала у рівних частиках наступним співвласникам: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Мати позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, за життя нею на ім`я позивача було складено заповіт. Так, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі під № 1-516 від 26.04.2014, прийняла у власність 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій. Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , яким за життя було складено заповіт від 21.02.2013, зареєстрованого у реєстрі за № 1- 171 та відповідно до якого він заповів належну йому 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 . Таким чином, наразі позивач є власником 1/4 частки вищевказаної квартири на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 19.03.1993, 1/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі під № 1-516 від 26.04.2014 (після смерті матері) та має намір прийняти 1/4 частку квартири належну її померлому батьку (яким за життя на ім`я позивача складено заповіт).

У процесі прийняття спадщини після померлого, позивач дізналась, що на майно ОСОБА_3 було накладено обтяження у вигляді арештів нерухомого майна, а саме, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 29.07.2008 року о 17:23:31 за № 7650437 реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови АА № 449059 від 25.07.2008 Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно: квартира, адреса: АДРЕСА_1 .

З вищевказаної Інформації також вбачається, що власником квартири, на яку накладено арешт зазначений відповідач - ОСОБА_2 . Тобто, обтяженню підлягало майно саме ОСОБА_2 , в межах виконавчого провадження,,у якому було винесено постанову АА № 449059 Соснівським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції. Проте, при накладенні арешту не враховано що відповідач володіє тільки 1/4 частиною, а не усією квартирою, внаслідок чого арешт помилково накладений на частки інших співвласників, зокрема 1/4 частку ОСОБА_3 , яку позивач має намір успадкувати. Під арешт помилково підпадають і 2/4 частини квартири, які наразі є власністю позивача. Таким чином, на 3/4 частини квартири накладено арешт помилково.

З метою досудового врегулювання даного питання, представник позивача 27.10.2023 року звернувся до Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з адвокатським запитом № 119/23, у якому просив: надати можливість ознайомитися з матеріалами постанови Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління АА № 449059 від 25.07.2008 юстиції, якою було накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (запис про обтяження № 7650437) та при необхідності зробити фото- та ксерокопії; надати (надіслати) постанову АА № 449059 від 25.07.2008 року Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, яким було накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (запис про обтяження № 7650437); скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , накладений 29.07.2008 о 17:23:31 на підставі постанови АА № 449059 від 25.07.2008 Соснівським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, (запис про обтяження №7650437); надати копію журналу вхідної кореспонденції надходжень постанови на реєстрацію до Єдиного державного реєстру відносно постанови АА №449059 від 25.07.2008, Соснівським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції відносно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Листом № 108728 від 13.11.2023 Перший відділ Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив: «На Ваш запит щодо зняття арешту з майна накладений постановою АА 449059 від 25.07.2008, Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомляє наступну інформацію. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року, завершені виконавчі провадження передаються до архіву та зберігаються протягом 3-років, після чого знищуються, тому з`ясувати у якому провадженні виносилась вищевказана постанова, не вбачається можливим. Згідно Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 (була чинною на момент винесення постанови АА 449059 від 25.07.2008 Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, обтяження № 7650437) перший примірник постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження складається з використанням бланків документів виконавчого провадження, для інших примірників використовуються бланки для копій документів виконавчого провадження. На першому примірнику постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження зазначаються серії та номери бланків для копій документів виконавчого провадження, що були використані для складання копій цієї постанови. На копіях постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження зазначаються серії та номер першого примірника постанови. Про накладення арешту на нерухоме майно державний виконавець не пізніше наступного дня надсилає повідомлення нотаріальному органу за місцезнаходженням нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що виготовлення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження здійснено спеціальному бланку без використання Єдиного реєстру виконавчих проваджень, встановити згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження, під час примусового виконання якого виносилась постанова АА449059 від 25.07.2008, не вбачається можливим. Керуючись вищевикладеним в даному випадку, арешт з майна може бути знятий рішенням суду відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»».

Згодом, після спливу шестимісячного строку з моменту смерті батька, позивач звернулась із завою до Другої Черкаської державної нотаріальної контори, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що залишилась після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначені арешти на нерухоме майно згідно, зокрема: постанови, серія та серія та номер: АА 449059, виданої 25.07.2008 року, Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ, вид обтяження: арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 7650437, зареєстровано: 29.07.2008 року реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, додаткові дані: заборона 25. Внаслідок вищевикладеного нотаріус повідомила, про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з наявністю арештів на спадкове майно, що належить ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що залишилась після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи, що на час звернення позивача з позовом до суду наявність арешту (обтяження), накладеного на вказане спірне майно, порушує її право на оформлення спадщини, обґрунтованих законних підстав для збереження (продовження) цієї заборони не вбачається, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, у зв`язку із чим позивач і вимушена звернутись до суду.

З огляду на викладене, просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зняти арешт із нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 7650437, зареєстрований 29.07.2008 року реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови АА № 449059 від 25.07.2008 року Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, а саме з 1/4 % частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстрована за ОСОБА_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 2/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстрована за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ); стягнути з Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 05.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Представником Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Анісімовим О.О. до суду подано відзив на позовну заяву, сформований у системі «Електронний суд», у якому просить відмовити у задоволенні позов у повному обсязі. Вказує, що ознайомившись зі змістом позовної заяви Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вважає за доцільне надати відзив на зазначену позовну заяву, так як заперечує проти її задоволення виходячи з наступного. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у Законі України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону, а також рішеннями, які відповідно до попередньо зазначеного Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Частиною 4 статті 59 Закону визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". На даний час в Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутня жодна з перелічених вище підстав для зняття арешту з майна боржника або його частини.

Одночасно у відзиві повідомляють суд, що згідно інформації з АСВП станом на день винесення постанови АА № 449059 від 25.07.2008 у Соснівському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції на виконанні перебувало 15 виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_2 , про що надають відповідні витяги. Відповідно п. 11 розділу ІІІ Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» (раніше - наказ МЮУ від 17.05.2004 № 38/5 «Про затвердження Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого») перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій за дорученням державного виконавця. На підставі зазначеної норми всі вказані вище 15 виконавчих проваджень було передано до Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ.

Крім того, Першим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зроблено запит (вимогу) до КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» щодо надання копії правовстановлюючого документа (станом на 01.01.2013 - до запровадження Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) з матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_2 . У відповідь було отримано копію зазначеного документу, в якому станом на момент накладення обтяження на підставі постанови АА № 449059 від 25.07.2008 була відсутня інформація про визначення часток власності, а тому дана квартира вважалась такою, що перебувала у спільній сумісній власності.

Частиною 1 статті 59 Закону передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У пункті 8 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року вказано, що в одному провадженні можуть розглядатися вимоги про визнання права власності та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту. Однак, частиною 1 статті 59 Закону передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому у вказаному позові зазначається його ціна та сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Позивач серед своїх позовних вимог не порушує питання про визнання права власності. Тим самим позивачем, на думку Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) обрано неналежний (неефективний) спосіб захисту своїх прав.

Крім того, звертають увагу суду на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.05.2020 у справі № 554/8004/16 дійшла правового висновку, а саме: особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У даній справі предметом спору є вимога ОСОБА_1 , в якій позивач ставить питання про звільнення майна з-під арешту, який був накладений державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості з боржника - ОСОБА_2 , при цьому позов пред`явлено до державного виконавця. Таким чином, Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача. З огляду на вказане, просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 про зняття арешту з майна

Ухвалою суду від 14.10.2024 позовну заяву у редакції від 13.09.2024 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, указаних в ній у строк, що не може перевищувати п`яти днів з дня її отримання.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 20.11.2024, задоволено клопотання сторони позивача про заміну неналежного відповідача на належного - ОСОБА_2 та залучено до розгляду у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Прядка В.М. не з`явилися, до початку розгляду справи до суду адвокатом подано клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Анісімов О.О. заперечував щодо задоволення позовних вимог та зняття арешту із вказаної квартири.

Представник третьої особи Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, до початку подано заяву, у якій просять розгляд справи проводити без участі їхнього представника, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду.

З урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи думку сторони позивача, представника Першого та Другого відділу ДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ), дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 19.03.1993, виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 22.10.2013 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , у віці 64 роки, про що складено відповідний актовий запис № 2612.

Крім того, згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_6 від 06.01.1977, позивачка є донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.04.2014, зареєстрованого в реєстрі під № 1-516, спадкоємцем майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначеного у заповіті від 21.02.2013, зареєстрованого за № 1-172 є її дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20994258 від 26.04.2014 вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 1-516 від 26.04.2014 ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 13.10.2023. За життя ним було складено заповіт від 21.02.2013, зареєстрованого у реєстрі за № 1- 171.

Згідно копії указаного заповіту ОСОБА_3 заповідав належну йому частку квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з, наданої Другою Черкаською державною нотаріальною конторою на запит суду, копії спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74455127 від 24.10.2023 Другою черкаською державною нотаріальною конторою після його смерті було заведено спадкову справу № 352/2023, зареєстровану у спадковому реєстрі за № 71446181, проте до цього часу свідоцтво про право на спадщину не видано.

Так, нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. 25.04.2024 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій зазначено, що ОСОБА_1 звернулася із заявою до Другої черкаської державної нотаріальної контори, у якій просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/4 (одну четверту) частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що залишилася після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину було встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявні арешти на нерухоме майно, внаслідок чого ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 указаної квартири до зняття арештів.

При цьому, в обґрунтування постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , нотаріусом зазначено, що відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.17 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арештів.

Дійсно, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 375919028 від 25.04.2024 у Державному реєстрі речових прав міститься ряд записів про обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_2 , зокрема реєстраційний номер обтяження № 7650437, зареєстрований 29.07.2008 реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції АА № 449059 від 25.07.2008, тип обтяження: арешт нерухомого майна.

Крім того, з метою з`ясування причин накладення арешту, адвокатом Прядкою В.М. 27.10.2023 був надісланий адвокатський запит до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В свою чергу листом від 13.11.2023 Перший відділ Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року, завершені виконавчі провадження передаються до архіву та зберігаються протягом 3-років, після чого знищуються, тому з`ясувати в-якому провадженні виносилась вищевказана постанова, не вбачається можливим. Згідно Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 (була чинною на момент винесення постанови АА 449059 від 25.07.2008 Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, обтяження № 7650437) перший примірник постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження складається з використанням бланків документів виконавчого провадження, для інших примірників використовуються бланки для копій документів виконавчого провадження. На першому примірнику постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження зазначаються серії та номери бланків для копій документів виконавчого провадження, що були використані для складання копій цієї постанови. На копіях постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження зазначаються серії та номер першого примірника постанови. Про накладення арешту на нерухоме майно державний виконавець не пізніше наступного дня надсилає повідомлення нотаріальному органу за місцезнаходженням нерухомого майна. У зв`язку з тим, що виготовлення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження здійснено спеціальному бланку без використання Єдиного реєстру виконавчих проваджень, встановити згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження, під час примусового виконання якого виносилась постанова АА449059 від 25.07.2008, не вбачається можливим.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Першим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до поданого відзиву на позовну заяву від 15.08.2024 додано відомості АСВП щодо виконавчих проваджень, які перебували на виконанні щодо боржника ОСОБА_2 , зокрема: ВП № № 6148820, 6148970, НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , які наразі завершені та винесено постанови про закінчення виконавчого провадження. До того ж, як зазначено у відзиві всі указані вище 15 виконавчі провадження передано до Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції.

Крім цього, на вимогу державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) від 12.08.2024, КП «ЧООБТІ» 12.08.2024 за № 508 направлено належним чином завірену копію правовстановлюючого документа станом на 01.01.2013 з матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_2 , а саме копію свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 19.03.1993, у якому станом на момент накладення обтяження на підставі постанови АА № 449059 від 25.07.2008 була відсутня інформація про визначення часток власності, вказано що дана квартира належить на праві приватної, спільної/сумісної або часткової власності ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Тобто, аналізуючи досліджені обставини, вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_2 , було накладено у межах виконавчих проваджень, боржником у якому був ОСОБА_2 , як один із співвласників у квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Згідно статті 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Положеннями статті 1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).

Такої ж позиції дотримався також Верховний Суд у постанові у справі № 725/3352/23 від 06.05.2024.

Відповідно до статті 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 4 статті 59 вказаного Закону передбачено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно положень частини 2, 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка ОСОБА_1 як співвласник квартири АДРЕСА_2 та співвласник ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та заповідав 1/4 частину указаної квартири дочці ОСОБА_1 , були боржниками у будь-яких виконавчих провадженнях.

На час звернення з позовною заявою до суду, наявність арешту на майно спадкодавця позбавляє позивача вільно розпоряджатися спадковим майном та отримати свідоцтво про право на спадщину, підстав для продовження обтяження на частину майна, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та розпоряджатися належною часткою квартири позивачці ОСОБА_1 суд не вбачає.

Таким чином, право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна, а саме з 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який заповідав цю частину ОСОБА_1 ; з 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 19.03.1993; з 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-516 від 26.04.2014, реєстраційний номер обтяження 7650437, зареєстрований 29.07.2008 року реєстратором Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції АА № 449059 від 25.07.2008.

Що стосується позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки як вбачається з постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 25.04.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 указаної квартири до зняття арештів, що узгоджується з п. 4.17 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України..

Щодо стягнення з Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу, суд звертає увагу, що указаний відділ ДВС під час розгляду справи за клопотанням представника позивача був залучений до участі у цій справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог і не несе відповідальності за даним позовом ОСОБА_1 , а є лише органом примусового виконання судових рішень та здійснення виконавчих дій під час такого виконання (у тому числі накладення арештів на майно боржника).

Враховуючи указане, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні з Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесених нею витрати на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої адвокат Прядка Віталій Михайлович, до ОСОБА_2 , Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності та зняття арешту з майна задовольнити частково.

Зняти арешт із 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який заповідав цю частину ОСОБА_1 ; з 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 19.03.1993; з 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-516 від 26.04.2014, реєстраційний номер обтяження 7650437, зареєстрований 29.07.2008 року реєстратором Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції АА № 449059 від 25.07.2008.

У решті позовних вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька