Справа № 946/9921/24
Провадження № 2/946/608/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
головуючого судді Баннікової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Кобак Є.С.,
розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ та визнання права власності, -
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки нерухомого майна та визнання права власності.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що йому на праві приватної спільної власності належить 1/475 частин нежитлового приміщення, що розташоване у АДРЕСА_1 без зазначення номеру. Вказане приміщення належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 20.01.2014 року. Окрім вказаного нежитлового приміщення він є власником земельної ділянки на якій розташоване вказане нежитлове приміщення, площею 0,0053 га. Згідно розпорядженню Ізмаїльського міського голови від 03.07.2019 року нежитловому приміщенню, що розташоване за вищевказаною адресою було привласнено самостійну юридичну адресу: АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим розпорядженням він виявив бажання зареєструвати вказане приміщення у встановленому порядку з метою подальшого виділення в окреме приміщення. У зв`язку з тим, що з 2014 року багато хто із співвласників виділились в окремі адреси, на даний час провести процедури виділення об`єкта в одиницю неможливо через відсутність ідеальних частин співвласників, що лишились. Іншими співвласниками нежитлової забудови є ОСОБА_4 з 1/40 частиною; ОСОБА_3 з 1/200 частиною; ОСОБА_2 з 1/200 частиною. Якщо скласти відповідні частини співвласників, то одиниці не вийде, через що він позбавлений у передбачений законом спосіб виділити свою частку у праві спільної часткової власності. Таким чином він позбавлений можливості розпоряджатись на власний розсуд своїм майном.
Представником позивача надано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомили та не подали відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивачів.
У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволеннню, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 20.01.2014 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д. в реєстрі за № 135, ОСОБА_1 придбав 1/475 частку нежитлових будівель (Ізмаїльський центральний ринок), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: літер «С 3» - склад, загальною площею 20,4 кв.м. Майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0053 га.
Згідно з рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2019 року (справа № 500/4589/18) задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про виділ частки будинку в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності та виділено і визнано за ОСОБА_5 право власності на належне їй нерухоме майно, а саме на 3/780 частин нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_3 без номеру, розташованого в межах земельної ділянки площею 0,0092 га по АДРЕСА_3 .
Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2024 року, право власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , належить: ОСОБА_1 1/475 частка; ОСОБА_4 1/40 частка; ОСОБА_3 1/1200 частка; ОСОБА_2 1/1200 частка.
Розпорядженням Ізмаїльського міського голови № 256 р від 25.06.2015 року, майну, що належить Ізмаїльському центральному ринку по вул. Пушкіна кут вул. 28 Червня, кут вул. Осипенка, кут вул. Чкалова самостійний юридичний адресний номер АДРЕСА_4 .
Відповідно до Розпорядження Ізмаїльського міського голови № 430 від 03.07.2019 року, нежитловим будівлям, які мають реальний вираз, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 самостійний юридичний номер АДРЕСА_2 .
Згідно до Розпорядження Ізмаїльського міського голови № 57 р від 19.02.2016 року, вулицю 28 Червня перейменовано у вулицю Авраамівську.
Так, нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.
Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.
Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Відповідно до ст.ст.358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.
При цьому, відповідно до ч. 3ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно з висновком експерта № 12-2024 від 20.03.2024 року за результатами експертних досліджень, належна ОСОБА_1 1/475 частина нерухомого майна по АДРЕСА_2 (колишня адреса АДРЕСА_1 може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна на праві приватної власності до скалу якого входить: нежитлова двоповерхова будівля літ. «С3», загальною площею 46,4 кв.м., що розташована на окремій земельній ділянці, загальною площею 0,0053 га.
У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6- 48цс13 зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні».
З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20).
Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" №7від 04.10.1991р., при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Отже, судом встановлено, що існує технічна можливість виділення позивачу самостійного і відособленого об`єкту нерухомості на виділ яких позивач має право, відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 можуть бути задоволені.
На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст.355,364,367 ЦК України, ст.ст.11-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ та визнання права власності - задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 1/475 частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються зі складу літ. «С3», площею 20,4 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право приватної власності на нежитлове приміщення, що розташоване у АДРЕСА_2 , площею 20,4 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Н.В.Баннікова