ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2365/25 Справа № 185/5950/24 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Повалій Олени Василівни, Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він протягом тривалого часу з 18 серпня 2003 року по 29 листопада 2007 року; з 10 грудня 2007 року по 15 вересня 2021 року працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля. 15 вересня 2021 року його було звільнено роботодавцем із займаної посади у зв`язку з невідповідністю до виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, згідно з п.2 ст.40 КЗпП України. Позивач вказує, за час роботи на підприємстві відповідача з ним стався нещасний випадок, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 10 червня 2021 року. Відповідно до п.4 акту розслідування нещасного випадку, що стався 01 червня 2021 року о 17 годині 35 хвилин від 10 червня 2021 року, нещасний випадок стався за таких обставин: машиніст гірничих виїмкових машин ОСОБА_1 разом з прохідником ОСОБА_2 переносили вручну елемент аркового кріплення, при цьому ОСОБА_1 йшов перший. Проходячи біля прохідницького комбайну КСП-32, машиніст гірничих виїмкових машин ОСОБА_1 зачепився ногою за не прибрану з підошви виробки рудничну стійку, втратив рівновагу та впав, вдарившись при цьому лобною частиною голови об трак прохідницького комбайну КСП-32, а кінець аркового кріплення, який вони переносили вдарив його по потилиці. При виконанні робіт ОСОБА_1 був у захисній касці. Після нещасного випадку прохідник ОСОБА_2 покликав прохідника ОСОБА_3 , який в момент травми знаходився біля насосу для відкачки води на сполученні 1101 збірного штреку пласта С10В з Північним дренажним уклоном. Разом вони надали першу допомогу постраждалому та сповістили про інцидент по телефону гірничого майстра та організував транспортування потерпілого до пункту охорони здоров`я на поверхні шахти «Дніпровська». Відповідно до п.8 Акту, особи, які допустили порушення вимог з охорони праці: Безрук В.О. машиніст гірничих виїмкових машин дільниці підготовчих робіт №2, ОСОБА_2 - прохідник дільниці підготовчих робіт №2, ОСОБА_4 гірничий майстер дільниці підготовчих робіт №2. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Медико-соціальної експертної комісії від 10 вересня 2021 року серії 12 ААА №063067 позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 80%, друга група інвалідності з 10 вересня 2021 року. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 10 вересня 2021 року серії 12 ААВ №122861 ОСОБА_1 первинно встановлено другу групу інвалідності по трудовому каліцтву з 10 вересня 2021 року. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Медико-соціальної експертної комісії від 02 вересня 2022 року серії 12 ААА №065469 позивачу повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 80% з 01 жовтня 2022 року. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Медико-соціальної експертної комісії від 02 вересня 2022 року серії 12 ААВ №798743 позивачу повторно встановлено другу групу інвалідності по трудовому каліцтву. Позивач зазначає, у зв`язку з отриманням травми порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Крім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працездатності, систематично необхідністю отримання медичної допомоги позивач вказує, що він постійно відчуває психічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному стані. На теперішній період часу його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у житті позивача є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища викликають у нього переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач, вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача травми. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку із нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом суму грошових коштів у розмірі 245000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 130 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля судовий збір на користь держави в сумі 1300 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Повалій О.В. просить рішення суду від 13 листопада 2024 року змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я до 245 000 грн. без відрахування податків та інших обов`язкових платежів, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просять рішення суду від 13 листопада 2024 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я до 80 000 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 4 Закону України Про охорону праці, державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 з 18 серпня 2003 року по 29 листопада 2007 року, з 10 грудня 2007 року по 15 вересня 2021 року працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля (а.с.8, 9).

15 вересня 2021 року позивача ОСОБА_1 було звільнено з роботи у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, згідно п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.8, 9).

Відповідно до п.4 Акту розслідування нещасного випадку від 10 червня 2021 року, що стався 01 червня 2021 року о 17 годині 35 хвилин, затвердженого директором Виробничого структурного підрозділу Шахтоуправління Дніпровське ПрАТ АТ ДТЕК Павлоградвугілля, вбачається, нещасний випадок стався за таких обставин: машиніст гірничих виїмкових машин ОСОБА_1 разом з прохідником ОСОБА_2 переносили вручну елемент аркового кріплення, при цьому ОСОБА_1 йшов перший. Проходячи біля прохідницького комбайну КСП-32 машиніст гірничих виїмкових машин ОСОБА_1 зачепився ногою за не прибрану з підошви виробки рудничну стійку втратив рівновагу та впав, вдарившись при цьому лобною частиною голови об трак прохідницького комбайну КСП-32, а кінець аркового кріплення, який вони переносили вдарив його по потилиці. При виконанні робіт ОСОБА_1 був у захисній касці. Після нещасного випадку прохідник ОСОБА_2 покликав прохідника ОСОБА_3 , який в момент травми знаходився біля насосу для відкачки води на сполученні 1101 збірного штреку пласта С10В з Північним дренажним уклоном. Разом вони надали першу допомогу постраждалому та сповістили про інцидент по телефону гірничого майстра та організував транспортування потерпілого до пункту охорони здоров`я на поверхні шахти Дніпровська (а.с.10-13).

Відповідно до п.8 вказаного Акту, особи, які допустили порушення вимог з охорони праці: ОСОБА_1 машиніст гірничих виїмкових машин дільниці підготовчих робіт №2, ОСОБА_2 - прохідник дільниці підготовчих робіт №2, ОСОБА_4 гірничий майстер дільниці підготовчих робіт №2 (а.с.10-13).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Медико-соціальної експертної комісії від 10 вересня 2021 року серії 12 ААА №063067 позивачу ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 80%, друга група інвалідності з 10 вересня 2021 року (а.с.14).

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 10 вересня 2021 року серії 12 ААВ №122861 ОСОБА_1 первинно встановлено другу групу інвалідності по трудовому каліцтву з 10 вересня 2021 року (а.с.15).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Медико-соціальної експертної комісії від 02 вересня 2022 року серії 12 ААА №065469 позивачу повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 80% з 01 жовтня 2022 року (а.с.16).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Медико-соціальної експертної комісії від 02 вересня 2022 року серії 12 ААВ №798743 позивачу повторно встановлено другу групу інвалідності по трудовому каліцтву (а.с.17).

Таким чином, внаслідок отримання травми на робочому місці позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність, має інвалідність другої групи, втратив 80% по трудовому каліцтву, що порушило нормальні життєві зв`язки позивача, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Внаслідок отримання хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На теперішній період часу самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в п.13 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (провадження №14-288цс19).

Таким чином, враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 130 000 грн., та такий розмір буде достатнім та необхідним, врахувавши, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві, який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так після цієї дати чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. (Постанова Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21)

Отже, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню без з утримання податку та обов`язкових платежів.

Посилання в апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Повалій О.В. про наявність підстав для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 245000 грн. є безпідставними та належними доказами у справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 80 000 грн. є необґрунтованими належними доказами у справі.

Приведені в апеляційних скаргахі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Повалій Олени Василівни, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова