ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 лютого 2025 року

м. Харків

справа № 610/1535/24

провадження № 22-ц/818/1121/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.,

учасники справи:

позивач Балаклійська міська військова адміністрація Ізюмського району Харківської області,

відповідач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей за апеляційною скаргою Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року, постановлене під головуванням судді Тімонової В.М., -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року Балаклійська міська військова адміністрація Ізюмського району Харківської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року у задоволенні позову Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області відмовлено.

В апеляційній скарзі Балаклійська міська військова адміністрація Ізюмського району Харківської області просить скасувати рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції помилково не враховано покази свідків та проігноровано факт того, що співмешканець ОСОБА_1 ОСОБА_3 вчиняє відносно неї та її малолітніх дітей фізичне та психологічне насильство. Крім того, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що за час проживання малолітніх дітей разом з матір`ю та вітчимом вони не були належним чином доглянуті, мати дітей періодично вживає алкоголь зі співмешканцем, а останнім часом почали вживати наркотичні речовини, мати постійно зайнята особистим життям та не приділяє жодної уваги дітям. Батько дітей нехтує своїми батьківськими обов`язками, іноді сплачував аліменти в тій кількості грошей, на які мав змогу, а не в повному обсязі, протягом останніх п`яти років жодного разу не відвідав дітей, не цікавиться станом здоров`я та освітнім процесом дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу Балаклійської міської військової адміністрації залишити без задоволення, рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні дані про негативні характеристики ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про захворювання на хронічний алкоголізм, хронічну наркоманію, аморальний спосіб життя, жебрацтво, тощо. Так само відсутні дані про насильство над дітьми чи інший негативний на них вплив з боку відповідачів. При цьому, той факт, що ОСОБА_1 проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_3 не є показником відношення відповідачів до дітей. Посилання представника позивача в цій частині не є достатньою підставою для відібрання дітей на даний час. Крім того, під час судових засідань батьки дітей бажали повернути дітей, усвідомили свою поведінку та дії, що вказують на усвідомлення ними необхідності належного виконання своїх батьківських обов`язків, та, більш того, з наданих ними пояснень вбачається, що на даний час ведуть активну роботу над усуненням можливих недоліків у вихованні дітей та тих обставин, які призвели до поміщення дітей до сім`ї патронатного вихователя. Відібрання дітей у батьків при встановлених судом під час судового розгляду конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дітей.

Такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 (а.с. 14, 15).

Крім того, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_4 (а.с. 16, 18).

Відомості про батька ОСОБА_7 та ОСОБА_8 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька (а.с. 17, 19).

З акту обстеження умов проживання від 22 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом із дитиною, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , співмешканцем ОСОБА_3 та його батьками. Комісією рекомендовано ОСОБА_1 пройти тест на наявність наркотичних речовин та надати довідку про його результат. Не вживати наркотичні та психотропні речовини, бо повторне вживання може призвести до змін у мозку, потребі в наркотичних речовинах «залежності», негативних соціально-медичних наслідків. ОСОБА_1 написала заяву про влаштування новонародженої доньки, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до сім`ї патронатного вихователя (а.с. 20).

З заяви ОСОБА_1 від 22 квітня 2024 року вбачається, що вона зобов`язується пройти медичний висновок на вживання наркотичних речовин та надати до служби у справах дітей довідку про результати. Вказує, що 20-21 квітня вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вживала наркотичні засоби солі. Зобов`язується пройти лікування від наркотичної залежності, про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків попереджена (а.с. 21).

З пояснень ОСОБА_1 від 23 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язується привести будинок до належного санітарно-побутового стану, звернутися до лікаря нарколога для лікування та припинити вживання наркотичних речовин (а.с. 22).

З пояснень ОСОБА_1 від 03 травня 2024 року, наданих начальнику Служби у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, вбачається, що ОСОБА_1 витратила державну соціальну допомогу, в тому числі, на придбання наркотичних речовин солей. Зазначила, що за час перебування дітей у патронаті не відвідувала, кошти та посилки не надсилала, спілкувалась в телефонному режимі. Зобов`язується брати участь в утриманні своїх дітей та витрачати державну соціальну допомогу виключно на потреби дітей. Про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків попереджена (а.с. 23).

З пояснень ОСОБА_9 - матері співмешканця ОСОБА_1 , вбачається, що з нею проживає ОСОБА_1 , яка перебуває в невизначеному стані. Зобов`язується годувати, переодягати та не залишати дитину саму (а.с. 24).

З листа комунального некомерційного підприємства «Балаклійський центр первинної медико-санітарної допомоги» Балаклійської міської ради Харківської області від 24 квітня 2024 року, адресованого начальнику служби у справах дітей Балаклійської міської ради вбачається, що до підприємства надійшло звернення від фельдшера с. Бригадирівка щодо стану здоров`я дитини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . З доповідної записки фельдшера відомо, що батьки ведуть себе неадекватно, приймають якісь таблетки, мають зорові галюцінації. Зі слів бабусі дитини ОСОБА_9 , бабуся боїться залишати онуку з батьками, щоб вони не нашкодили її здоров`ю. Мама неодноразово викликала швидку медичну допомогу, щоб лікувати дитину, але при огляді медичними працівниками дитина була здорова (а.с. 25).

Крім того, з довідки Бригадирівського ліцею Балаклійської міської ради Харківської області від 12.02.2024 року № 01-26/15 вбачається, що ОСОБА_10 з ІІ семестру 2023/2024 відвідувала онлайн-навчання з частими пропусками тому, що не було власного засобу для навчання (навчалася за допомогою телефону мами). 08.02.2024 року отримали ноутбук (по договору) для навчання онлайн. Шкільним приладдям забезпечена (отримувала шкільний рюкзак від благодійної організації UNICEF та волонтерів). Мати ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_3 участь у навчальному процесі приймають, але не завжди в доброзичливому тоні, часто вживалася лайка. Емоційний стан під час занять у дитини стриманий. В позаурочних заходах ОСОБА_11 участі не приймала. Дівчинка часто має недоглянутий зовнішній вигляд, брудний одяг. Спостерігалися випадки булінгу стосовно ОСОБА_12 , з боку співмешканця матері (а.с. 28).

Зі звіту вчителя початкових класів Бригадирівського ліцею ОСОБА_13 про стан виконання індивідуального плану соціального захисту ОСОБА_5 від 17.04.2024 року № 01-26/54 вбачається, що ОСОБА_10 , проживаючи з мамою, ОСОБА_1 та її співмешканцем ОСОБА_3 часто мала нестабільний моральний стан, занедбаний зовнішній вигляд. Навички самообслуговування теж виконувались не завжди. Дитина не привчалась до режиму дня. З мамою систематично проводились бесіди щодо виховання та догляду за дитиною. Зверталась увага на стосунки та відношення співмешканця до малолітніх дітей. На даний час, коли ОСОБА_11 із сестрами проживає в патронатній сім`ї, моральний стан дитини покращився, зовнішній вигляд також. Уроки відвідує систематично. Відношення до дитини доброзичливе(а.с. 29).

З листа центру соціальних служб Балаклійської міської ради Харківської області від 01 травня 2024 року № 216 вбачається, що з 13 лютого 2024 року сім`ї ОСОБА_1 надається соціальна послуга за Державним стандартом соціального супроводу сімей/осіб, які перебувають в складних життєвих обставинах. Фахівцем із соціальної роботи було складено та узгоджено з гр. ОСОБА_14 договір та план соціальної підтримки сім`ї. З матір`ю проводились соціально-профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків стосовно виховання дитини та догляду за нею, підтримання у помешканні санітарно-гігієнічних норм, облаштування для дітей місця для відпочинку та занять, недопущення випадків вчинення домашнього насильства, профілактики здорового способу життя, попередження соціального сирітства. В зв`язку з загрозою життю та здоров`ю, дитину ОСОБА_15 було доставлено до КНП БМР ХО «БКБЛІЛ» на тимчасове перебування (а.с. 30-31).

З листа служби у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 02 травня 2024 року № 01-41/138 вбачається, що зі слів патронатного вихователя ОСОБА_16 з початку влаштування дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мати дітей ОСОБА_1 в телефонному режимі майже кожного дня спілкується з дітьми, цікавиться навчанням та станом здоров`я дітей, але діти не охоче розповідають матері про свої успіхи та вподобання. Малолітня дитина ОСОБА_12 інколи не хочу спілкуватися з матір`ю. Патронатний вихователь повідомив про випадок, коли класний керівник Єлизавети збирала смаколики для дітей і запропонувала матері долучитися та передати дітям фрукти та солодощі, але на цю пропозицію ОСОБА_1 відмовилась. Діти в розмові з ОСОБА_16 згадують як мати їх била ременем, а батько кропивою, скаржились, що мати не захищала їх, коли батько ображав дітей, а також про випадок, коли мати та тато були в стані алкогольного сп`яніння. З початку перебування дітей в патронатній родині по теперішній час ОСОБА_1 дітей не відвідувала, кошти, подарунки, солодощі не надсилала, участі у їх утриманні не приймала. На даний час діти не мають бажання повертатися до матері, так як вважають, що вона знайде «нового батька», який буде їх ображати (а.с. 33).

З листа Управління соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області від 29 квітня 2024 року № 463 вбачається, що ОСОБА_1 на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , отримує допомогу при народженні дитини в сумі 860,00 грн., допомогу на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях, в сумі 2100,00 грн., допомогу на дітей одиноким матерям в сумі 2057,00 грн., яку було призначено з 01.07.2023 року по 31.12.2023 року, подовжено автоматично по 31.05.2024 року, в зв`язку з подовженням воєнного стану в Україні. Державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в сумі 9937,90 грн. призначено було з 01.07.2023 року по 31.12.2023 року, подовжено автоматично по 31.05.2024 року, в зв`язку з подовженням воєнного стану в Україні (а.с. 34).

З пояснень ОСОБА_1 від 02 березня 2023 року вбачається, що її співмешканець ОСОБА_3 , який скоїв домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_5 знову проживає з ОСОБА_1 та її дітьми. Мати зобов`язується належним чином виконувати батьківські обов`язки (а.с. 36).

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. На підставі ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а.с. 38).

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 25 квітня 2024 року накладено на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с. 39).

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало ухилення від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки ОСОБА_5 .

Зі змісту постанови від 25 квітня 2024 року убачається, що внаслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, дитина 07 лютого 2024 року о 17.00 год. пішла з дому у невідомому напрямку.

З листа Відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області № 2592/119-68/2024 від 09 лютого 2024 року вбачається, що станом на 09.02.2024 року гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 згідно ІКС ІПНПУ на обліку кривдників не перебуває; на зазначеному обліку перебував з 02.01.2023 року до 05.01.2024 року (а.с. 40).

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 23 листопада 2021 року накладено на ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство) адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 170 гривень (а.с. 41).

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк десять діб (а.с. 42-43).

Причиною притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 стало вчинення ним у стані алкогольного сп`яніння домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_5 у присутності інших дітей.

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 23 квітня 2024 року по справі № 610/867/24 накладено на ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративне стягнення штраф у розмірі 170 гривень. Зі змісту вказаної постанови убачається, що 05 лютого 2024 року приблизно о 10.00-11.00 год, за місцем проживання, ОСОБА_3 вдарив свою падчерку, неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю неповнолітньої потерпілої (а.с. 26-27).

З акту обстеження умов проживання від 09 травня 2024 року, складеного спеціалістом служби у справах дітей Павлоградської міської ради Рябко Н.В., ОСОБА_17 та фахівцем із соціальної роботи ПМЦСС Скринською В.В. вбачається, що умови проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , садове товариство «Дружба» - умовно-задовільні (а.с. 44).

З висновку Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 28 травня 2024 року № 04-08/3063 про доцільність відібрання у ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , у ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , без позбавлення батьківських прав вбачається, що Балаклійська міська військова адміністрація Ізюмського району Харківської області вважає доцільним відібрання у ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , у ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав (а.с. 45-49).

З листа Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 03 червня 2024 року № 2391 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , знаходилась на обстеженні та лікуванні у наркологічному відділенні № 5 КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» з 27 травня 2024 року по 03 червня 2024 року. Діагноз: Вживання психостимуляторів (солі) зі шкідливими наслідками для здоров`я. Пацієнтка пройшла курс обстеження та лікування (а.с. 94).

З листа Комунального некомерційного підприємства Балаклійської міської ради Харківської області «Балаклійська клінічна багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 24 липня 2024 року № 1474 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. З 04 червня 2024 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с. 95).

З листа Служби у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 31 липня 2024 року № 01-41/219 вбачається, що за інформацією патронатного вихователя ОСОБА_16 , яка має тимчасово на вихованні малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати дітей ОСОБА_1 спілкується з дітьми майже кожного дня у телефонному режимі по відеозв`язку, цікавиться їхнім життям. З початку влаштування дітей до родини патронатного вихователя доньок не відвідувала, але чотири рази надсилала солодощі, одяг та іграшки. Батько дітей ОСОБА_2 з початку влаштування дітей до сім`ї патронатного виховання до червня 2024 року з дітьми не спілкувався та не відвідував, у червня 2024 року приїздив один раз до доньок та подарував їм солодощі та іграшки. Зараз спілкується в телефонну режимі (а.с. 96).

Судовим наказом від 25 травня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 травня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття або зміни сімейного чи матеріального стану сторін (а.с. 123-124).

Як на підставу позовних вимог Балаклійська міська військова адміністрація Ізюмського району Харківської області посилалась на те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином батьківських обов`язків, зокрема, вживає наркотичні речовини, не вживає заходів щодо захисту дітей від вчинення її співмешканцем ОСОБА_3 домашнього насильства, державну соціальну допомогу на дітей витрачає не за цільовим призначенням, не бере участі в утриманні дітей, які перебувають у сім`ї патронатного вихователя. ОСОБА_2 , знаючи про влаштування дітей до сім`ї патронатного вихователя, до служби у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, станом на 22.04.2024 року, із заявою про передання йому дітей не звертався, заходів щодо їхнього захисту та спілкування з ними не вживав.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Положення вказаної Конвенції узгоджуються з нормами законів України.

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

У частині 1 статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва; залишення дитини у небезпечних для її життя, здоров`я і морального виховання умовах.

Відібрання дитини - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відібрання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у матері ОСОБА_1 та стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні дані про захворювання на хронічний алкоголізм, хронічну наркоманію, аморальний спосіб життя. Крім того, відсутні дані про насильство над дітьми чи інший негативний вплив на них з боку відповідачки. Відібрання дітей у ОСОБА_1 при встановлених судом обставинам справи, не відповідає інтересам дітей.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з вимогами п. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

У частині 1 статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва; залишення дитини у небезпечних для її життя, здоров`я і морального виховання умовах.

Відібрання дитини - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до протиправної чи розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику для життя, здоров`я або для морального виховання. Ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини варто оцінювати з урахуванням її фізичного та психічного розвитку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Доцільно з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, а також визначити, чи виправдовуються такі заходи станом фізичного або психічного здоров`я дитини. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 мешкає разом із співмешканцем ОСОБА_3 , який у стані алкогольного сп`яніння неодноразово вчиняв домашнє насильство у присутності дітей відносно ОСОБА_1 та її малолітньої доньки ОСОБА_5 . У зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності.

У зв`язку із ухиленням ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, внаслідок чого малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 лютого 2024 року о 17.00 год. пішла з дому у невідомому напрямку, була притягнута до адміністративної відповідальності.

З пояснень ОСОБА_1 від 02 березня 2023 року вбачається, що її співмешканець ОСОБА_3 , який скоїв домашнє насильство по відношенню до малолітньої ОСОБА_5 знову проживає з ОСОБА_1 та її дітьми. Мати зобов`язується належним чином виконувати батьківські обов`язки (а.с. 36).

З листа комунального некомерційного підприємства «Балаклійський центр первинної медико-санітарної допомоги» Балаклійської міської ради Харківської області від 24 квітня 2024 року, адресованого начальнику служби у справах дітей Балаклійської міської ради вбачається, що до підприємства надійшло звернення від фельдшера с. Бригадирівка щодо стану здоров`я дитини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . З доповідної записки фельдшера відомо, що батьки ведуть себе неадекватно, приймають якісь таблетки, мають зорові галюцінації. Зі слів бабусі дитини ОСОБА_9 , бабуся боїться залишати онуку з батьками, щоб вони не нашкодили її здоров`ю. Мама неодноразово викликала швидку медичну допомогу, щоб лікувати дитину, але при огляді медичними працівниками дитина була здорова (а.с. 25).

З листа Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 03 червня 2024 року № 2391 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , знаходилась на обстеженні та лікуванні у наркологічному відділенні № 5 КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» з 27 травня 2024 року по 03 червня 2024 року. Діагноз: Вживання психостимуляторів (солі) зі шкідливими наслідками для здоров`я. Пацієнтка пройшла курс обстеження та лікування (а.с. 94).

З листа Комунального некомерційного підприємства Балаклійської міської ради Харківської області «Балаклійська клінічна багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 24 липня 2024 року № 1474 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. З 04 червня 2024 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с. 95).

Зазначені вище обставини свідчать про те, що мати дітей ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає наркотичними засобами, проживає разом із співмешканцем ОСОБА_3 , який зловживає спиртними напоями, систематично у присутності дітей вчиняє домашнє насильство, в тому числі, і відносно дитини.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що залишення дітей у матері є небезпечним для їх життя, здоров`я та морального виховання.

Проживання дітей з матір`ю несе ризики для їх здоров`я та психічного розвитку.

Вирішуючи даний спір слід насамперед виходити із інтересів дітей, знаходження яких разом з матір`ю у вищезазначених умовах є небезпечним.

Співмешканець ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вчиняє у присутності інших дітей щодо її малолітньої доньки ОСОБА_5 фізичне та психологічне насильство, що призвело до того, що дитина боїться вітчима та не має бажання проживати з ним.

На а.с. 98 міститься фотокартка дитини із слідами побиття на обличчі.

Сама ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_3 вживає наркотичні речовини та спиртні напої.

Колегія суддів вважає, що відібрання у ОСОБА_1 дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів дітей, що є пріоритетним при вирішенні даної справи.

За таких обставин рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_1 підлягає скасуванню з урахуванням нового рішення про задоволення позовних вимог про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання її малолітніх дітей колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог до ОСОБА_1 в частині відібрання малолітніх дітей, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів в повному обсязі.

Разом з тим колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для відібрання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у батька - ОСОБА_2 .

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення помилково не враховано, що ОСОБА_2 жодного разу за 5 років не приїзжав до своїх дітей, не цікавився їх життям, не був обізнаний про фізичне насилля відносно ОСОБА_5 з боку ОСОБА_3 , що свідчить про його нехтування своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для відібрання у нього дітей та стягнення аліментів, суперечать наявним у справі доказам.

Підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини з огляду на її фізичний та психічний розвиток.

Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують захворювання ОСОБА_2 на алкоголізм чи наявність наркотичної залежності. Так само відсутні дані про насильство над дітьми чи інший негативний на них вплив з боку відповідача.

Крім того, судовим наказом від 25 травня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 травня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття або зміни сімейного чи матеріального стану сторін (а.с. 123-124).

Сторони не заперечують, що ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання дітей на виконання зазначеного судового наказу.

Посилання позивача на ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, що має наслідком відібрання дітей, не підтверджені належними доказами.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_2 про відібрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення аліментів відповідає вимогам закону та фактичним справи.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновки суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5874,00 грн в дохід держави, з урахуванням часткового задоволення позовної заяви та апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області задовольнити частково.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року в частині позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_1 - задовольнити.

Відібрати у ОСОБА_1 дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 без позбавлення батьківських прав.

Передати дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 органу опіки та піклування Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1598,00 грн. на кожну дитину, на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 у твердій грошовій сумі у розмірі 1281,50 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 травня 2024 року до досягнення ними повноліття, на рахунки, які буде відкрито на ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 у Державному ощадному банку України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5874,00 грн. в дохід держави.

В частині позовних вимог Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_2 рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення складено 13.02.2025 року.