Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/365/25
Провадження № 2-н/357/286/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Рижко Г. О. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 січня 2025 року справу було передано на розгляд судді Рижко Г.О.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу, виходячи з такого.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами, про стягнення грошових сум незначеного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, у заяві про видачу судового наказу Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» зазначає, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою споживання: АДРЕСА_1 .

Однак, 06 лютого 2025 року судом отримано відповідь на запит з відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про зареєстроване місце проживання (перебування) боржника, з якої вбачається, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів отримання боржником житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , чи що останній є власником даного нерухомого майна, заявником не надано.

Враховуючи те, що із заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі наказу не є перешкодою для повторного звернення із такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 164, 165 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя Г. О. Рижко