Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1970/24
Номер провадження2-др/711/1/25
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
10 лютого 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого - судді Демчика Р.В., за участю секретаря судових засідань Бутовської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву представника відповідача адвоката Скіць Е.М. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 83» до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, втрат від інфляційних процесів та 3% річних,,-
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.12.2024 року відмовлено в задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 83» до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, втрат від інфляційних процесів та 3% річних.

29.10.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Скіць Е.К. про ухвалення додаткового рішення.

В заяві представник відповідача просить суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн., оскільки вказане питання не вирішувалося судом під час ухвалення судового рішення

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

В заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності.

23.12.2024 року до суду надійшло клопотання позивача про зменшення витрат на правову допомогу.

10.02.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про проведення судового засідання у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Так, в заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначила про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної - 25000 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу під час розгляду даної справи, представником відповідача надано ордер серії СА № 1077064 від 06.06.2024 року на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Скіць Е.К., виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, договір про надання правничої допомоги від 06.04.2024 року, укладений між адвокатом Скіць Е.К. та Грищенко А.Ю., предметом якого є надання Адвокатом Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Клієнта, складання, підписання та подача заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення та здійснення представництва інтересів (захисту) Клієнта у цивільній справі № 711/1970/24.

Відповідно до п. 4.1. Договору, сторонами узгоджено, що вартість послуг Адвоката (гонорар) встановлюється у погодинному розрахунку за професійну правничу допомогу, надану Адвокатом у кожній судовій інстанції окремо та сплачується на підставі оформленого між Сторонами Акту наданих послуг.

Як вбачається з акту наданих послуг №1 від 12.12.2024 року сторони погодили, що вартість години роботи Адвоката становить 1562,5 грн. Адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги з надання правничої допомоги у справі №711/1970/24 в Придніпровському районному суді м. Черкаси на загальну суму 25000 грн. Всього Адвокатом витрачено на надання правничої допомоги 16 годин.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 12.12.2024 року, ОСОБА_1 сплатила адвокату Скіць Е.К. 25000 грн. на підставі акту наданих послуг №1 від 12.12.2024 року до договору про надання правничої допомоги від 06.06.2024 року.

Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує також позицію Верховного суду, який неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, значення спору для сторони, витрачений адвокатом час, та є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 № 211/3113/16-ц, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18, від 12.05.2021 у справі № 873/79/20 та від 23.01.2023 у справі № 755/2587/17).

В даному випадку, враховуючи незначну складність справи, характер виконаної адвокатом роботи, критерій реальності та розумності розміру адвокатських витрат, суд вважає за можливе заяву адвоката Скіць Е.К.. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 280-282 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 83» (, м.Черкаси, вул.Гагарна,83) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 5000 гр. (п`ять тисяч гривень).

Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р. В. Демчик