Провадження № 22-ц/801/352/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 рокуСправа № 127/24631/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Матківської М. В., Сала Т. Б.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року, постановлене у складі судді Шаміної О. А. у м. Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення,

в с т а н о в и в :

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року у справі № 127/19706/24 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожитого мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 червня 2024 року. Проте, подаючи заяву до суду про видачу судового наказу про стягнення аліментів, заявницею ОСОБА_2 не було долучено документи, які підтверджують той факт, що на утримані у ОСОБА_1 уже знаходяться діти від попереднього шлюбу. Зокрема, на утриманні у ОСОБА_1 перебувають діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тому ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, шо стягуються на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з дня набрання рішення законної сили, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення за судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року в цивільній справі № 127/19706/24 припинити з дня набрання законної сили даним рішення та повернути судовий наказ до суду після завершення виконання.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що належних та допустимих доказів, що змінились обставини, які існували на момент винесення судового наказу про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано, також ним не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла б необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття, відсутні докази й того, що на утриманні батька перебувають діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Не погодившись з прийнятим рішенням, 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував те, що судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року № 127/19706/24 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 був виданий лише відповідно до інформації, яка містилася в заяві ОСОБА_2 , проте судом не перевірялась та не досліджувалась інформація та докази, які вказують на те, що у ОСОБА_1 на утриманні перебувають діти від попереднього шлюбу, а не лише одна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У апеляційній скарзі також просить долучити новий доказ: нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дітей, участь батька у вихованні дітей та сплату аліментів, укладений 31.10.2024 року , який стосується дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте такий доказ апеляційний суд не бере до уваги, так як він існував у позивача на момент ухвалення рішення у справі і він його не подавав до суду першої інстанції та не наводить поважних причин, які перешкодили йому це зробити.

07 січня 2025 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Огородника В. В. подала відзив на апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення.

Основними доводами відзиву є те, що матеріали справи не містять жодних доказів, що діти ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на утриманні в позивача (на противагу твердженням позивача, що суд взяв до уваги лише відсутність рішень судів та виконавчих проваджень).

13 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Олійник А. М. подав заяву, в якій просив судове засідання проводити у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_2 та її представник адвокат Огородник В. В. до суду не з`явилися, будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надсилали, а тому відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- позивач ОСОБА_1 є батьком дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.12)

- з довідки Літинського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 22.4-37/10683 від 05 липня 2024 року вбачається, що згідно з базою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень в Літинському відділі державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні відсутні будь-які виконавчі документи щодо стягнення з ОСОБА_1 (а.с. 8);

- заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2016 року у справі № 127/21459/16-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 розірвано. Рішення набрало законної сили 13.12.2016 року (а.с. 9);

- рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2024 року у справі № 127/15059/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 10.08.2024 року згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 10 11);

- судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року у справі №127/19706/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожитого мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 червня 2024 року (а.с. 12).

Між сторонами виник спір про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Відповідно частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Питання зміни розміру аліментів врегульовано в статті 192 СК України, в частині 1 якої зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21, при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Аналіз цих норм права свідчить, що підставами для зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

Відповідно до положень статі 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

З огляду на зміст зазначеної норми, слід виснувати, що стягнення аліментів в наказному провадженні у розмірі, зазначеному цій статті, можливе виключно за умови, що у платника аліментів загалом, а не лише від однієї жінки є одна дитина, дві дитини чи три дитини. За наявності дітей від різних шлюбів видача судового наказу за заявою матері одного з дітей тягне за собою неврахування наявності у платник аліментів інших утриманців.

За приписами статті 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Таким чином, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, суд враховує відомості, повідомлені заявником. Разом з тим, відповідач позбавлений можливості висловити свою позицію щодо поданої заяви про видачу судового наказу.

Особливістю наказаного провадження є розгляд заяви про видачу судового наказу без проведення судового засідання і повідомлення заявника і боржника, що фактичної позбавляє боржника можливості висунути свої заперечення та аргументи, в тому числі щодо наявності у нього інших утриманців.

У відповідності до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Отже, іншого способу переглянути виданий судовий наказ про стягнення аліментів, ніж звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, процесуальний закон не містить, відтак тут не може бути застосована класична конструкція зміни матеріального чи сімейного становища платника аліментів після прийняття судового рішення про стягнення аліментів.

Як вбачається із матеріалів справ, ОСОБА_1 є батьком трьох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує обставини, перелік яких наведений у статті 183 СК України, серед яких є наявність інших дітей (пункт 3 частини 1), проте з огляду на особливість наказного провадження, при вирішенні питання про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , судом не було враховано наявність у платника аліментів інших дітей і усунути цю прогалину можливо виключно в позовному провадженні при вирішенні позову про зменшення розміру аліментів.

Однак, розглядаючи справу, суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером правовідносин, що склалися між сторонами і безпідставно виснував, що позивач не довів погіршення свого майнового стану чи зміну сімейного становища.

Проте, як уже зазначалося вище, за обставин, які наявні в цій справі, класичний підхід до вирішення питання про зміну розміру аліментів, за яким така зміна має відбутися після присудження аліментів, є незастосовним, так як заявник у наказному провадженні не повідомила про наявність інших дітей, які мають право на утримання від відповідача та за наявності інформації про яких суд відмовив би у видачі судового наказу.

Згідно з частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування з заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %.

ОСОБА_1 , будучи батьком трьох неповнолітніх дітей, зобов`язаний в силу закону (стаття 180 СК України) їх утримувати, незалежно від наявності чи відсутності судового рішення. В разі залишення розміру аліментів на доньку ОСОБА_16 в 1/4 частині від заробітку )доходу) позивача, з урахуванням права дітей отримувати однакове утримання в частці від свого батька, розмір відрахувань із доходів позивача становитиме 3/4 частини, тобто 75 %, що перевищуватиме обмеження, закріплене в статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного, апеляційний суд виснує, що позов підлягає до задоволення, а доводи апеляційної скарги є підставними.

Відтак рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року слід скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити: зменшити розмір аліментів визначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року у справі №127/19706/24 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили цією постановою суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів є достатнім та забезпечуватиме потреби неповнолітньої дитини в утриманні, разом з тим не буде непомірним та не перевищуватиме максимально можливий розмір відрахувань із доходів позивача.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, з невірним застосуванням норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини, тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення позову.

При цьому суд роз`яснює сторонам, що визначений розмір аліментів може бути згодом збільшений або зменшений (припинений) судом на вимогу платника або одержувача аліментів із зазначенням підстав для цього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року у справі №127/19706/24.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили цією постановою суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року у справі № 127/19706/24 припинити з дня набрання законної сили цієї постановою та повернути судовий наказ до Вінницького міського суду Вінницької області після завершення виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий буд. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаюча АДРЕСА_2 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: М. В. Матківська

Т. Б. Сало