Справа №461/5602/24 Головуючий у 1 інстанції:Волоско І.Р.
Провадження №22-ц/811/2730/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м.Львова в складі судді Волоско І.Р. від 31 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання права власності у порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м.Львова від 31 липня 2024 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на грошові кошти в сумі 102649,20 грн. в порядку спадкування за законом.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування недоотриману за життя її чоловіком ОСОБА_2 пенсію згідно перерахунку на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі №380/574/21 в розмірі 102649,20 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, (; 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 8478,40 грн.

Дане рішення оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

В апеляційній скарзі просять рішення Галицького районного суду м.Львова від 31 липня 2024 року скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.

Зазначають, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі №380/574/21, в яких предметом розгляду було розгляд права ОСОБА_2 на перерахунок пенсії, тобто рішення носило зобов`язальний характер. Зазначеним судовим рішенням не присуджено конкретну суму пенсії, яку належить виплатити ОСОБА_2 . Однак, позивачка, звертаючись із даним позовом, стверджує що є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , натомість свідоцтва про право на спадщину відсутнє, зокрема і на наявність права на отримання зазначених коштів. Звертають увагу, що виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Окрім цього, у разі переходу до осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. Відтак, право вимоги виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок, зокрема, відповідно до ч.3 ст.61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазачені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше ніж 6 місяців після смерті пенсіонера. Звертають увагу, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначають, що позивачка із заявою щодо виплати її як спадкоємниці недоотриманої доплати до пенсії померлого в Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не зверталась. Відтак вважають, що у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Звертають увагу, що судом першої інстанції в порушення вимог Закону України від 08.07.2021 №3674-17 «Про судовий збір» стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір в надмірному розмірі 8478,40 грн. З цих підстав зазначають, що позивачка (фізична особа) звернулась із позовною заявою майнового характеру, ціна якого становить 102649,20 грн. Зважаючи на те, що 102649,20*1% = 1026,50, ставка судового збору за подання зазначеної позовної заяви повинна була становити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 гривень.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 15, 328, 1216, 1217, 1227, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 158, 258, 259, 263 265 ЦПК України, ст.52 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанову Верховного Суду від 22.03.2023 року у справі №463/6289/21-ц, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 від 30.07.1976 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021р. у справі № 380/574/21 задоволено позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій. Вказаним рішенням Львівський окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки №253 від 17.11.2020 року про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення з 01.04.2019, із врахуванням раніше виплачених сум. Згідно листа від 20.08.2021р. Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області повідомило про виконання згаданого рішення від 22.03.2021р. у справі № 380/574/21, в якому, зокрема, зазначено, що доплата пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 року по 31.08.2021 р. становить 102649,20 грн. Водночас, даним листом повідомлено про те, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету України. До вказаного листа відповідач додав розрахунок доплати пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 року по 31.08.2021 року, розмір якої становить 102649,20 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 09.10.2023р. На підставі заяви ОСОБА_1 останній призначено пенсію по втраті годувальника та здійснено нарахування згідно протоколу перерахунку пенсії. Після смерті ОСОБА_2 відкрито спадкову справу №12/2023 у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Міханошин О.І.. На запит приватного нотаріуса в межах спадкової справи Відповідач надав відповідь про відсутність недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , що абсолютно не відповідає дійсності. Як результат, листом приватного нотаріуса Міханошин О.І. за вих.№36/01-16 від 11.06.2024 року відмовлено в оформленні права власності на спадкове майно доплата до пенсії нарахована на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі №380/574/21. Як вбачається з матеріалів справи, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, позивач звернулася із заявою до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Міханошин О.І., яка 08.11.2023 року зареєструвала спадкову справу у Спадковому реєстрі за № 71529850, де ОСОБА_2 визначений як спадкодавець, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої пенсії, що належала померлому за життя і залишилась недоотриманою, у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Відтак, позивачка, прийнявши спадщину від померлого, має право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії. Доводи представника відповідача про те, що стягнення з рахунків відповідача призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб, є надуманими та безпідставними з огляду на наступне. Заборгованість перед спадкодавцем виникла саме через неналежну діяльність саме відповідача який несвоєчасно виконав свої зобов`язання та, до того ж, вчинив дії які змусили спадкодавця звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Зазначене твердження, на думку суду, є абсолютно надуманим адже Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Тобто своєчасне проведення соціальних виплат є прямим обов`язком відповідача. Більше того, у цій справі має місце ситуація коли спадкодавець помер, так і не дочекавшись отримання належних йому за законом виплат. Як пряме виконання своїх обов`язків і зобов`язань перед спадкоємцем «може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб» для суду, є незрозумілим. Фактично відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем, а також її розмір. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання усього належного йому спадкового майна. Враховуючи, що позивачка має право, як спадкоємець, на отримання нарахованих, але не виплачених у повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду в частині вирішення позову відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують, однак в частині стягнення судових витрат лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на пенсію у розмірі 102649,20 грн. в порядку спадкування за законом, яка нарахована на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі №380/574/21 та належала її чоловіку, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не була йому виплачена за життя;

- стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування недоотриману за життя ОСОБА_2 пенсійну виплату згідно перерахунку на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі №380/574/21 в розмірі 102649,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Позивачка є дружиною померлого. На підставі заяви ОСОБА_1 останній призначено пенсію по втраті годувальника та здійснено нарахування згідно протоколу перерахунку пенсії. Після смерті ОСОБА_2 відкрито спадкову справу N?12/2023 у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Міханошин О. На запит приватного нотаріуса в межах спадкової справи відповідач надав відповідь про відсутність недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , що абсолютно не відповідає дійсності. Як результат, листом приватного нотаріуса Міханошин О.I. за вих.N?36/01-16 від 11.06.2024 року відмовлено в оформленні права власності на спадкове майно - доплата до пенсії нарахована на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі N?380/574/21. Відповідно позивачка не має змоги в позасудовому порядку оформити права власності на спадкове майно.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно ч. 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї, про що зазначається у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 року у справі № 463/6829/21-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 від 30.07.1976 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021р. у справі №380/574/21 задоволено позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій.

Вказаним рішенням Львівський окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки №253 від 17.11.2020 року про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення з 01.04.2019, із врахуванням раніше виплачених сум.

Згідно листа від 20.08.2021р. Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області повідомило про виконання згаданого рішення від 22.03.2021р. у справі №380/574/21, в якому, зокрема, зазначено, що доплата пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 року по 31.08.2021 р. становить 102649,20 грн.

Водночас, даним листом повідомлено про те, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету України.

До вказаного листа відповідач додав розрахунок доплати пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 року по 31.08.2021 року, розмір якої становить 102649,20 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 09.10.2023р.

На підставі заяви ОСОБА_1 останній призначено пенсію по втраті годувальника та здійснено нарахування згідно протоколу перерахунку пенсії.

Після смерті ОСОБА_2 відкрито спадкову справу №12/2023 у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Міханошин О.І.. На запит приватного нотаріуса в межах спадкової справи Відповідач надав відповідь про відсутність недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , що абсолютно не відповідає дійсності.

Листом приватного нотаріуса Міханошин О.І. за вих.№36/01-16 від 11.06.2024 року відмовлено в оформленні права власності на спадкове майно доплата до пенсії нарахована на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі №380/574/21.

Як передбачено ст. 52 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася не доотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону,які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зі ст. 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією уразі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сумі втому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією уразі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово. Ці спадкоємці набувають право на спадщину в рівних частках.

Подружжя спадкодавця відносяться до спадкоємців першої черги за законом.

Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на її одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени йогі сім`ї (або їх неможливо встановити).

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана; зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплаті недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з до відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотримано пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020року (справа № 428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується при застосуванні норм права.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої пенсії, що належала померлому за життя і залишилась недоотриманою, у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини.

Відтак, позивачка, прийнявши спадщину від померлого, має право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Міханошин О.І., яка 08.11.2023 року зареєструвала спадкову справу у Спадковому реєстрі за №71529850, де ОСОБА_2 визначений як спадкодавець, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Що стосується доводів представника відповідача про те, що стягнення з рахунків відповідача призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб, то судом першої інстанції правильно встановлено, що такі є безпідставними, оскільки заборгованість перед спадкодавцем виникла саме через неналежну діяльність відповідача, який несвоєчасно виконав свої зобов`язання та, до того ж, вчинив дії які змусили спадкодавця звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Вказане є абсолютно безпідставним та ні чим не підтверджено ні в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Тобто своєчасне проведення соціальних виплат є прямим обов`язком відповідача. Більше того, у цій справі має місце ситуація коли спадкодавець помер, так і не дочекавшись отримання належних йому за законом виплат.

Протилежного апелянтом не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами.

Фактично відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачкою, а також її розмір.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки, як спадкоємиці, на отримання усього належного їй спадкового майна.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачка має право, як спадкоємиця, на отримання нарахованих, але не виплачених у повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя.

Відтак, оскаржуване рішення суду в цій частині слід залишити без змін, як таке що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а також практиці суду касаційної інстанції в аналогічних правовідносинах. Доводи ж скарги в цій частині визнати безпідставними та саму скаргу в цій частині відхилити.

Що стосується доводів апелянта з приводу стягнення судового збору, то колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду у червні 2024 року ОСОБА_1 заявлено одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на пенсію у розмірі 102649,20 грн. в порядку спадкування за законом, яка нарахована на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі №380/574/21 та належала її чоловіку, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не була йому виплачена за життя (немайнова вимога); стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування недоотриману за життя ОСОБА_2 пенсійну виплату згідно перерахунку на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року по справі №380/574/21 в розмірі 102649,20 грн. (майнова вимога).

Поняття судового збору визначено у ст.1 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею третьою Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви.

Так, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на час подання позовної заяви).

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на час подання позовної заяви).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року був установлений у розмірі 3028 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на час подання позовної заяви) встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 із однією вимогою немайнового характеру та однією вимогою майнового характеру, мала бути оплачена судовим збором у сумі 1937,92 грн., враховуючи те, що позовна заява була подана через систему «Електронний суд» та враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (1211,20 грн. + 1211,20 грн. = 2422,40*0,8).

З квитанції №6539-8562-6320-4749 від 27.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 сплачено 8478,40 грн. судового збору за подання позовної заяви, тобто помилково більшу суму (а.с.36).

Частиною першою ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням Галицького районного суду м.Львова від 31 липня 2024 рокупозов задоволено, то у відповідності до приписів пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Тобто, стягненню підлягає судовий збір у сумі 1937,92 грн., а не 8478,40 грн., як помилково визначив суд першої інстанції.

Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 судового збору слід змінити, зменшивши розмір стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судового збору з 8478,40 грн. до 1937,92 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 31 липня 2024 року в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судового збору змінити, зменшивши розмір стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судового збору з 8478,40 грн. до 1937,92 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра