справа № 179/2275/24
провадження № 2/179/99/25
У Х В А Л А

10 лютого 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кравченко О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Хорольської І.П.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Салтисюка Ю.В.

розглянувши у підготовчому засіданніклопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Салтисюка Юрія Валерійовича про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою від 20.12.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

10.02.2025 представник відповідача ОСОБА_7 подав клопотання про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи, посилаючись на те, що наданий позивачкою до позовної заяви висновок експерта №2596-МГ від 20.11.2024 викликає сумнів у його правильності. Зазначає, що всупереч змісту положень п.2.5 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6 (далі Правила) та п.1 розділу ІІІ Методичних рекомендацій «Проведення експертизи (дослідження) спірного батьківства, материнства, підміни дітей, родинності», 2012 року, при наданні висновку експерта №2596-МГ від 20.11.2024 експертом в якості досліджуваних зразків ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було використано не кров, а букальний епітелій, відібраний в «одноразові пробірки». Причину застосування при проведенні експертизи саме букального епітелію, як «окремий випадок», визначений Методичними рекомендаціями, висновок експерта за своїм змістом не містить.

На переконання відповідачки, отримання в якості зразків для проведення експертного дослідження, шляхом ДНК-аналізу, букального епітелію, а не крові, являється порушенням Порядку та Методичних рекомендацій, яке викликає сумніви в правильності висновку експерта, та відповідно викликає сумніви в об`єктивності отриманого результату щодо батьківства ОСОБА_4 .

У підготовчому засіданні представник відповідача підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Позивач та її представник у підготовчому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність підстав для призначення повторної експертизи.

Представники третіх осіб у підготовче засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши подане клопотання та матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до частини другої статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до вимог статті 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються, зокрема можливістю призначення повторної судової експертизи.

Згідно пункту 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 08.10.1998, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Згідно з роз`ясненими, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Отже, призначення повторної експертизи допускається лише у разі доведення факту наявності об`єктивних підстав для сумніву у висновках первинної експертизи.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі Калачова проти Росії від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

В пункті 1 розділу І Методичних рекомендацій «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підмінах дітей), Київ, 2012 рік» (далі Методичні рекомендації), які використовувались при проведенні судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №2596-МГ від 20.11.2024, зазначено, що дослідження біоматеріалу з метою ідентифікації особи проводяться у наступних випадках, зокрема, встановлення правдивих батьків дитини у справах про спірне походження дітей (оспорювання батьківства, материнства або підміни дітей).

У названих випадках дослідженню підлягають:

- кров, слина, сперма, волосся, кістки, зуби, нігті, піднігтьовий вміст, інші тканини, органи, або окремі частини тіла. Це можуть бути зразки біоматеріалу як від живих осіб або трупів, так і сліди на речових доказах;

- матеріали кримінальних та цивільних справ, вивчення яких вимагає спеціальних знань у галузі молекулярної біології і генетики.

Відповідно до п.п.2.2 п. розділу І Методичних рекомендацій, зразок слини для ДНК-дослідження у звичайному розумінні, як для імунологічного дослідження не відбирається, для цього відбирається букальний епітелій, який береться шляхом потирання слизової оболонки щоки (зіскоб) спеціальними паличками або, за відсутності таких, ватним тампоном (можна використовувати вушні палички), який теж одразу висушується

У пункті 1 розділу ІІІ Методичних рекомендацій проведення експертизи (дослідження) спірного батьківства, материнства, підміни дітей, родинності зазначено, що найдоцільніше для проведення зазначених експертиз (досліджень) проводити відбір зразків крові, в окремих випадках букального епітелію.

Таким чином, вищевказані Методичні рекомендації не містять обов`язкової вимоги проведення молекулярно-генетичної експертизи виключно за зразками крові, тому доводи представника відповідача щодо порушення експертом порядку відібрання порівняльних біологічних зразків для дослідження, суд вважає необґрунтованими.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 81, 113, 259, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Салтисюка Юрія Валерійовича про призначення у цивільній справі повторної судової молекулярно-генетичної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 12.02.2025.

Суддя О.Ю. Кравченко