ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1155/25 Справа № 185/3839/19 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Круглого В. В. на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігоря Валерійовича про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 в майні, яким він володіє спільно з іншими особами,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко І.В. звернувся до суду із зазначеним подання в обґрунтування якого посилався на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 72721165 з примусового виконання виконавчого листа виданого 29.03.2023 року Павлоградським міськрайонним судом по справі № 185/3839/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 853 000 грн. відсотків за користування позикою у розмірі 74 760,38 грн. інфляційних збитків у розмірі 330 452,20 грн., судового збору у розмірі 9 605 грн. загальна сума стягнення за виконавчим провадженням з урахуванням витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця складає 1 395 099,34 грн. з урахування безакцептного списання коштів з боржника сума, що залишається не стягнутою 1 378 573,57 грн. Під час виконання зазначеного судового рішення приватним виконавцем встановлено, що за боржником транспортні засоби не зареєстровані, а постійні джерела отримання доходів відсутні. Однак за боржником зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га, що знаходиться на території Богданівської сільської ради. Зазначену земельну ділянку передано на реалізацію за стартовою ціною 127 200 грн. два аукціони не відбулися у зв`язку з відсутністю учасників. Після уцінки до 108 120 грн. земельну ділянку втретє виставлено на аукціон. Приватний виконавець викликав боржника з метою надання пояснень за фактом невиконання рішення суду, однак останній прігноруував виклик. Також згідно отриманої приватним виконавцем інформації 02.09.2011 року між божником ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб, прізвище ОСОБА_5 змінено на « ОСОБА_6 ». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстроване майно: 21/50 частка комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 32 та земельна ділянка площею 0,0861 га, кадастровий номер майна :04:004:0172, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 32.

Враховуючи те, що вищезазначене майно набуте ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з боржником ОСОБА_2 просив визначити що частка майна боржника ОСОБА_2 у наступному майні : 21/50 частка комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 32 та земельна ділянка площею 0,0861 га, кадастровий номер майна :04:004:0172, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 32, яким боржник володіє спільно з дружиною ОСОБА_1 , становить 1/2 частину цього майна.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашка І.В. про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами задоволено. Визначено що частка майна боржника ОСОБА_2 у наступному майні : 21/50 частка комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 32 та земельна ділянка площею 0,0861 га, кадастровий номер майна :04:004:0172, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 32, яким боржник володіє спільно з дружиною ОСОБА_1 , становить 1/2 частину цього майна.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу від 16 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення яким відмовити повністю у задоволенні подання приватного виконавця про визначення частки у майні боржника.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи.

Зокрема зазначав, що 21/50 частка комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » була придбана ОСОБА_1 за особисті кошти, оскільки доходи родини не дозволяли придбати майно такої вартості за спільні кошти.

Також вважає, що поза увагою суду лишилось те, що рішенням виконкому Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 28.02.2017 року № 19 «Про виділення в окреме господарство і присвоєння юридичної та поштової адреси частині бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було виділено в окреме господарство частину бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка належить ОСОБА_1 та присвоєно юридичну та поштову» адресу: АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що предметом у цій справі було нерухоме майно - 21/50 частку комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , хоча внаслідок зазначеного рішення таке майно вже не існує, бо змінилась як форма власності так і адреса цього майна, що має суттєве значення при вирішенні цієї справи.

Звертає увагу, що під час шлюбу ОСОБА_1 08.10.2013 року продала належну їй з 2006 року квартиру за адресою: АДРЕСА_3 за 129354 грн., та в цей же день, за кошти отримані від продажу вказаної квартири. за 23247 грн. придбала земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 ; площа - 0,0861 га; цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:004:0172, а відтак ця земельна ділянка була придбана за кошти, що належать їй особисто і цим спростовується презумпція права спільної сумісної власності подружжя щодо цього майна, як придбаного у шлюбі.

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко І.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. Зокрема зазначає, що доводи апеляційної скарги з приводу придбання 21/50 частини бази відпочинку за особисті кошти ОСОБА_1 не підтверджено жодними документами. З привод зміни адреси нерухомого майна у вигляді частки бази відпочинку, звертає увагу на те, що саме заявник після отримання відповідних документів повинен подати відомості про такі зміни до державного реєстратора. Крім того, згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно а ні реєстраційний номер 21/50 частини бази відпочинку, а ні її адреса не були змінені.

Від представника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких він підтримав вимоги апеляційної скарги з посиланням на аналогічні доводи, а також додав наступне.

Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження. А тому вважає, що суд першої інстанції повинен був залишити подання приватного виконавця без розгляду.

В судове засідання з`явилися представник ОСОБА_1 -адвокат Круглий В.В. та приватний виконавець Дашко І.В.. Від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашка І.В. від 07.09.2023 року відкрито виконавче провадження ВП № 72721165 з виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 19 січня 2023 року у справі № 185/3839/19, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 853 000, грн., відсотки за користування позикою у розмірі 74 760, 38 грн., інфляційні збитки у розмірі 330 452, 20 грн..

Постановою приватного виконавця Дашка І.В. від 07.09.2023 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а постановою від 08.09.2023 року накладено арешт на його грошові кошти. Також на запити приватного виконавця повідомлено про відсутність у боржника ОСОБА_2 на праві власності транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, а також будь-яких видів доходів.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :07:001:0505, площею 2 га, що знаходиться на території Богданівської сільської ради.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02 вересня 2011 року уклав шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після укладення шлюбу « ОСОБА_7 » отримала прізвище « ОСОБА_6 ».

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дружині боржника - ОСОБА_1 належить : з 27.04.2015 року 21/50 частка комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 32; з 08.10.2013 року земельна ділянка площею 0,0861 га, кадастровий номер майна :04:004:0172, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 32.

Задовольняючи подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що вищевказане нерухоме майно було придбано ОСОБА_1 за час перебування у шлюбі з боржником ОСОБА_2 і сторонами не було доведено, що зазначене нерухоме майно є їх особистою власністю, а тому воно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у якому з огляду на рівність часток подружжя може бути визначено у порядку ст. 443 ЦПК України частку майна боржника.

Проте такий висновок зроблено передчасно.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця Дашко І.В. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №185/3839/19 по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 853 000 грн. відсотків за користування позикою у розмірі 74 760,38 грн. інфляційних збитків у розмірі 330 452,20 грн., судового збору у розмірі 9 605 грн.

Із наданих приватним виконавцем документів вбачається, що 02.09.2011 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_4 , яка після шлюбу отримала прізвище ОСОБА_6 . Останній на праві власності належить 21/50 частка комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та земельна ділянка площею 0,0861 га, кадастровий номер майна :04:004:0172, які були набуті нею після укладення шлюбу із боржником.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Таким чином, при вирішенні питання про виділення частки боржника у спільній власності подружжя необхідно врахувати докази набуття майна у період шлюбу, визначити питання про можливість поділу майна на випадок, якщо річ є неподільною, встановити докази належності майна, яке просить виділити боржнику, на праві спільної власності подружжя.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказувала на те, що нерухоме майно не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбано нею за власні кошти. На підтвердження зазначеного надала індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК -5 та ОК-7 на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також копії договорів купівлі-продажу від 08 жовтня 2013 року, з яких вбачається продаж ОСОБА_1 , як одноособовим власником квартири за 129 354 грн. та купівлю нею у той же день земельної ділянки :04:004:0172 за 23 247 грн. Також до апеляційної скарги долучено копію договору купівлі-продажу 21/50 частки комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 27.04.2015 року за 1 504 010 грн.

Також представником ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надано відомості про звернення останньої до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності та зняття арешту із майна, зокрема 21/50 частки комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та земельної ділянки :04:004:0172.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11(провадження № 14-31цс21) вказано, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Тому заява про визначення частки майна боржника у спільному майні за наявності спору, подана до суду виконавцем, незалежно

від її назви (позовна заява, подання) за своєю суттю є саме позовною заявою. Особа, яка є стверджуваним співвласником майна боржника у такому спорі, є стороною у спорі, якій має бути забезпечена можливість користуватися всіма правами, якими наділений відповідач відповідно до закону. Лише в цьому разі буде забезпечене право такої особи на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження».

У справі, що переглядається,при зверненні до суду приватний виконавець просив визначити 1/2 частку у майні боржника ОСОБА_2 , що було придбано його дружиною під час перебування з ним у шлюбі. Однак як вбачається із наданих апелянтом документів між подружжям наявний спір з приводу майна, зокрема, щодо якого приватним виконавцем подано подання.

На зазначені обставини суд першої інстанції не звернув уваги.

За наведених обставин, вимоги приватного виконавця не підлягають розгляду в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, а повинні розглядатися в порядку позовного провадження. Тому колегія суддів вважає за необхідне залишити подання без розгляду та роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах, що узгоджується з висновком сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року справа № 1421/5229/ 12-ц.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала винесена судом першої інстанції із порушенням норм процесуального права, а також судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи. зокрема щодо наявності спору між подружжям щодо майна, в якому приватний виконавець просив виділити частку, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.376 ЦПК України, задовольняє апеляційну скаргу частково та ухвалює нове судове рішення про залишення подання приватного виконавця без розгляду.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Круглого Вячеслава Вікторовича задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року скасувати.

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашко Ігоря Валерійовича про визначення частки майна боржника залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2025 року.

Судді: