ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25401/23

Провадження № 22-ц/820/101/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року (суддя Колієв С.А.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.05.2010. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила згоду на те, що ця заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банком на підставі Договору було відкрито відповідачці картковий рахунок з кредитним лімітом, який у подальшому, збільшився до 40000 грн.

30.07.2021 відповідачка підписала заяву про приєднання до умов та правил наданих послуг. У заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Водночас, відповідачка своїх зобов`язань не виконала, допустила порушення зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідачка станом на 28.08.2023 має заборгованість в сумі 50540,97 грн, а саме: 40629,97 грн заборгованість за кредитом, 9911 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Враховуючи викладене вище, оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, тому АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.05.2010 у розмірі 50540,97 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням судом норм матеріального права.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем грошових коштів, а також відкриття кредитного рахунку на виконання вимог кредитних договорів та зарахування вказаних коштів на ці кредитні рахунки.

Крім того, звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Також вказує, що позивачем пред`явлені вимоги із пропуском трирічного строку звернення до суду.

Зазначає, що нарахована банком заборгованість, що складається із заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом, утворилася внаслідок несанкціонованого списання коштів з рахунку позивача, а тому така заборгованість не підлягає стягненню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.05.2010 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яку підписала ОСОБА_1 було погоджено базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% на місяць; обов`язок погашення кредитної заборгованості до 25 числа щомісячно у розмірі 7% від розміру заборгованості, але не менше 50 гривень.(а.с. 27-28)

Також 30.07.2021 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». За умовами підписаної відповідачкою заяви, сторонами було погоджено про видачу кредитної картки «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом у розмірі до 200 000,00 гривень та сплатою відсотків за його користуванням у розмірі 42,00 % річних. Також умовами вказаного договору було визначено, що погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 5% від суми заборгованості, але не менше 100 гривень (мінімальний обов`язковий платіж) шляхом внесення коштів на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку.(а.с. 16-26)

На підставі вказаних договорів банком на ім`я ОСОБА_1 був відкритий рахунок та видано кредитні картки: НОМЕР_1 терміном дії до листопада 2013 року; 04.01.2011 № НОМЕР_2 терміном дії до листопада 2014 року; 25.03.2013 № НОМЕР_3 терміном дії до травня 2016 року; 19.07.2013 № НОМЕР_4 терміном дії до травня 2016 року; 19.07.2013 № НОМЕР_5 терміном дії до липня 2017 року № 29.05.2014 № НОМЕР_6 терміном дії лютого 2018; 02.07.2015 № 736102 терміном дії до травня 2018 року; 22.07.2018 № НОМЕР_7 терміном дії липня 2018 року; 17.12.2015 № 429956 терміном дії до грудня 2019 року; 19.12.2022 №731670 терміном дії до березня 2024 року і 30.07.2021 № 679449 терміном дії до травня 2025 року. (а.с. 14)

Також на відкритий за вказаними договорами рахунок банком був встановлений відповідачу кредитний ліміт який з 14.05.2010 був встановлений у розмірі 600,00 гривень. Впродовж всього строку дії договору вказаний кредитний ліміт неодноразово змінювався та з 30.11.2022 становив 40 000,00 гривень, а з 04.04.2023 року 0,00 гривень. (а.с. 15)

Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 12.05.2010, укладеним між банком та ОСОБА_1 та випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н від 12.05.2010 за період з 06.05.2010 по 28.08.2023, ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, використовуючи надані їй банком кредитні картки, вносила кошти на часткове погашення кредитної заборгованості, проте, свої зобов`язання за кредитним договором не виконала.

За розрахунком позивача станом на 28 серпня 2023 року заборгованість становить 50540,97 грн, враховуючи: 40 629,97 грн заборгованість за кредитом; 9911, грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у договорі).

Апеляційний суд враховує, що факт укладення відповідного договору, надання банком кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та користування такими коштами підтверджується анкетами-заявами про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» від 12.05.2010 та від 30.07.2021, довідкою про умови кредитування, випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 . А тому, доводи апеляційної скарги в частині ненадання доказів на обґрунтування позовних вимог є безпідставними.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, здійснення щомісячних платежів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем трирічного строку при зверненні до суду з позовом про стягнення, оскільки, відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № б/н від 12.05.2010 станом на 01.09.2022 у відповідачки була відсутня заборгованість, а заборгованість виникла в період з 25.09.2022.

Доводи відповідачки про те, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін є безпідставними, з огляду на те, що розмір відсотків за користування кредитом погоджений сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до власного тлумачення норм права та до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай