Справа № 515/1455/24
Провадження № 2/513/276/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Филипчук Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Сарата Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кірчева Ігоря Івановича до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно, -

у с т а н о в и в:

17 вересня 2024 року представник позивача звернувся із вищевказаним позовом до Татарбунарського районного суду Одеської області.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне майно. 28 червня 2024 року Саратською ДНК Одеської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,9999 га, належну на підставі Рішення 22 сесії VIII скликання Татарбунарської міської ради Одеської області від 11 березня 2022 року № 769-VIII. Згідно Витягу з ДЗК від 30 травня 2024 року за №НВ-024 земельна ділянка площею 1,9999 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1899, перебуває у власності Татарбунарської міської Ради Одеської області. 18 вересня 2021 року ОСОБА_2 залишила заповіт на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 11 березня 2022 року Татарбунарська міська рада Одеської області прийняла Рішення № 769-VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за клопотанням ОСОБА_2 , але у зв`язку зі смертю та введенням воєнного стану на території України, та забороною на реєстрацію права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення ОСГ, гр. ОСОБА_2 , не змогла зареєструвати за життя право власності на цю земельну ділянку. 24 січня 2001 року на ім`я померлого чоловіка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на підставі Рішення Струмківської сільської ради Татарбунарського району від 26 липня 1995 року, було видано Державний акт на право постійного користування на земельну ділянку площею 2,00 га, серії I-ОД № 005111. 15 жовтня 1996 року було підписано Акт про встановлення в натурі меж ділянки наданої ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,00 га на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янової О.А. від 17 вересня 2024 року справу передано до Саратського районного суду Одеської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2024 року головуючою суддею у справі визначено суддю Рязанову К.Ю.

Ухвалою Сартського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків у строк десять днів.

14 жовтня 2024 року недоліки вказані в ухвалі суду від 07 жовтня 2024 року усунуті.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

06 листопада 2024 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 15 жовтня 2024 року надійшла спадкова справа №99/2023 до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 грудня 2024 року ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 04 грудня 2024 року закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кірчев І.І. у судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності та позивача.

Представник відповідача, Татарбунарська міська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, до суду не прибув, надав заяву відповідно до якої позов визнав в повному обсязі, та просив справу розглядати без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов`язані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України.

Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частини 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України визначають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 28 вересня 1995 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Стумок Татарбунарського району Одеської області.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04 травня 2024 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 26 квітня 2017 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті російська федерація, Московська область, м. Воскресенськ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , в перекладі з російської мови на українську мову.

18 вересня 2021 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений Русских С.Б., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №1669, згідно якого спадкодавець заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і, взагалі все те, що їй буде належати на день смерті й на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відомості про складений та зареєстрований заповіт містяться у Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 72394548 від 09 травня 2023 року.

Ще за життя, 24 січня 2001 року ОСОБА_3 був виданий державний акт на право постійного користування землею серії I-ОД № 005111, на підставі рішення IV сесії XXII скликання Струмківської сільської ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 26 липня 1995 року. Площа земельної ділянки 2,00 га.

Відповідно до витягу із рішення 22 сесії VIII скликання Татарбунарської міської ради Одеської області від 11 березня 2022 року № 769-VIII, було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за клопотанням громадян, серед яких є і ОСОБА_2 , згідно якого було відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , з площею земельної ділянки 1,9999 га з кадастровим номером :01:001:1899.

Постановою державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю., від 28 червня 2024 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, належної спадкодавцю на підставі рішення 22 сесії VIII скликання Татарбунарської міської ради Одеської області від 11 березня 2022 року № 769-VIII.

Судом досліджено спадкову справу № 99/2023 щодо майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . З матеріалів спадкової справи убачається, що 09 травня 2023 року нотаріусом була заведена спадкова справа № 99/2023 до майна ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 24 травня 2024 року державним нотаріусом було видано на ім`я Фоніцького Євгенія свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_2 та з господарських будівель і споруд.

Також, 24 травня 2024 року державним нотаріусом було видано на ім`я Фоніцького Євгенія свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частки земельної ділянки, розташованої на території Струмківської сільської ради Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області, загальною площею 3,7843 га, у межах згідно з планом, належної спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Монастирліу О.П. приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області 04 жовтня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за №1464, бланк серії НМТ №018382 та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 жовтня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:250, номер запису про право власності:250, номер запису про право власності:22660779, кадастровий номер земиельної ділянки::01:001:0343.

Отже, як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду із вимогами про визнання права власності на земельну ділянку площею 1,9999 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1899.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі статтею 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи.

Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Стаття 26 Закону України «Про землеустрій» передбачає, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

У своїй заяві від 17 січня 2025 року представник позивача зазначає, що у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, були внесені зміни до законодавства та законодавець значно обмежив та запровадив низку нових правил законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей регулювання земельних відносин в умовах воєнного стану" від 12 травня 2022 року № 2247-ІХ.

У законі від 24 березня 2022 року №2145-ІХ зазначається, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, у зв`язку із чим спадкодавець ОСОБА_2 не мала змоги зареєструвати право власності у ДРРП на нерухоме майно на земельну ділянку з цільовим призначенням ОСГ.

Відповідно до ч. 11 ст. 118 Земельного кодексу України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Дійсно, відповідно до п.п. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, на підставі належних та допустимих доказів судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 розпочала приватизацію земельної ділянки. Позивач є спадкоємцем за заповітом, із заявою до уповноважених органів щодо завершення процедури приватизації, розпочатої спадкодавцем не звертався; органами місцевого самоврядування не було відмовлено останньому у завершенні процедури приватизації (отриманні державного акта), позивач звернувся із вимогою про визнання права власності на земельну ділянку площею 1,9999 га, яка перебуває у власності Татарбунарської міської ради Одеської області, державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку відсутня.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав і законних інтересів осіб. Такі права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити в рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кірчева Ігоря Івановича до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягає.

Також, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати пов`язані з розглядом справи слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 24, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76, 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 279 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кірчева Ігоря Івановича до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Дата складення повного рішення 17 лютого 2025 року.

Інформація про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 28 вересня 1995 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Адвокат Кірчев Ігор Іванович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД № 004644 від 20 грудня 2021 року, адреса: 65033, м. Одеса, вул. Василя Стуса, 2/1.

Відповідач: Татарбунарська міська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, 68100, м. Татарбунари, вул. Лесі Українки, 18, .

Суддя К. Ю. Рязанова