14.02.2025 Справа № 756/5396/23
Унікальний номер 756/5396/23
Провадження номер 2/756/382/25
УХВАЛА

про закриття провадження

14 лютого 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 28 березня 2023 року № 71-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділу звітності та планування доходів управління по роботі зі страхувальниками виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України; стягнути з Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 01 квітня 2023 року по день ухвалення рішення по справі з розрахунку 1 177,06 грн. за кожен день; стягнути з Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_1 98 873,04 грн. відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним звільненням; допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць; стягнути з відповідача судові витрати (т. 1 а.с. 1-19).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року закрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України (т. 1 а.с. 226-230).

Постановою Київського апеляційного суду 02 травня 2024 року скасовано ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року. Справу за позовом ОСОБА_1 повернуто для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13 червня 2024 року.

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 03 липня 2024 року зупинено провадження у справі до ухвалення судом касаційної інстанції у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду рішення по справі №712/4776/23.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 09 грудня 2024 року (справа №712/4776/23, провадження 61-13644сво23) зроблений висновок, що внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України відбулося специфічне правонаступництво, за якого згідно з ухваленим Верховною Радою України Законом № 2620-ІХ Фонд як юридична особа приватного права припинився, однак його повноваження, що стосувалися чутливої для держави сфери загальнообов`язкового державного соціального страхування, набув Пенсійний фонд України як юридична особа публічного права та центральний орган виконавчої влади, що також був наділений функціями у сфері загальнообов`язкового державного страхування (пенсійне страхування).

Спори за вимогами, які спрямовані на поновлення працівників Фонду, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на роботі в органах Пенсійного фонду та стосуються прийняття на публічну службу, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що на час звільнення таких працівників останні не перебували на державній службі та Пенсійний фонд України і його територіальні органи не здійснювали щодо них публічно-владних управлінських функцій.

Ухвалою суду 03 лютого 2025 року відновлене провадження у справі, призначено до розгляду на 14 лютого 2025 року.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, що доводиться зворотним поштовим повідомленням.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла 10 лютого 2025 року заява про розгляд справи за її відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що провадження у справі слід закрити, на підставі положення п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, з огляду на наступне.

Судовий захист є одним з найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ».

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

З огляду на предмет заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, спір виник в неї з Пенсійним фондом України як правонаступником Фонду щодо недотримання Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області процедури її вивільнення у зв`язку зі скороченням всього штату працівників у процесі приєднання ФСС України до Пенсійного фонду України. Позивачка звернулась з позовом за захистом порушених прав у зв`язку з її звільненням без дотримання обов`язку з працевлаштування в органах Пенсійного фонду, тобто її метою є отримання рівнозначної посади в органі приєднання. Позивач визначила спосіб задоволення позову як поновлення на роботі з огляду на те, що втратила свою посаду в результаті реорганізації Фонду шляхом приєднання його органів до органів Пенсійного фонду України, що не вважається ліквідацією.

До справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір (постанова Велика Палата Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 368/561/19 (провадження № 14-118цс20)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 635/551/17 (провадження № 14-79цс20) зазначила, що спір між фізичною особою, яка претендує на зайняття посади державної служби, та органом державної влади, до компетенції якого належить прийняття рішення про таке призначення, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно положення п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, з урахуванням висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2024 року, приходить до висновку, що спір ОСОБА_1 , пов`язаний із поновленням її на роботі, як звільнену внаслідок реорганізації Фонду та його виконавчої дирекції шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на посадах, які віднесені до посад державної служби в органах Пенсійного фонду України, стосуються прийняття на публічну службу, тому даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, оскільки судом з`ясовано, що спір виник з приводу вимог, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, тому є підстави для закриття провадження по справі, на підставі положення п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому позивач не позбавлений права звернутися до відповідного адміністративного суду за вирішенням спору в порядку адміністративного судочинства.

На виконання вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України закриваючи провадження у справі з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті255 цього Кодексу, суд роз`ясняє заявнику, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 258, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Суд роз`ясняє ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 14 лютого 2025 року.

Суддя І.С. Шролик