Справа № 638/2194/25
Провадження № 2/638/3122/25
УХВАЛА

13 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач), представник адвокат Герасимчук О.О., звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач), у якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем, зареєстрований 18.08.2005 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, з актовим записом №385.

Позовна заява надійшла до суду в електронному вигляді та містить зазначення про те, що документ сформований в системі «Електронний суд».

У відповідь на запит суду з реєстру територіальної громади міста Харкова та Єдиного державного демографічного реєстру надійшла інформація, яка не встановлює зареєстроване місця проживання Відповідача.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Позивач зазначає у позові, що позов поданий до Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку частини другої статті 28 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання Відповідача, проте вимоги частини другої статті 28 ЦПК України визначають пред`явлення позову про розірвання шлюбу за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У позовній заяві Позивач зазначає своє зареєстроване місці проживання: АДРЕСА_1 , а місцем проживання Відповідача - АДРЕСА_2 .

Оскільки Позивач, звертаючись до Дзержинського районного суду м. Харкова, допустив неправильне застосування частини другої статті 28 ЦПК України, суд вважає за необхідне зобов`язати обґрунтувати звернення за підсудністю до цього суду, надавши докази, які підтверджують зареєстроване місце проживання або перебування Відповідача за адресою: АДРЕСА_2 у випадку звернення до суду за підсудністю на підставі частиною першою статті 27 ЦПК України.

З огляду на зареєстроване місце проживання Позивача, суд зазначає, що цивільна справа може бути підсудна Вовчанському районному суду Харківської області у разі, якщо на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Разом з тим відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 20.04.2023 № 399/0/15-23 змінила територіальну підсудність Вовчанського районного суду Харківської області на Чугуївський міський суд Харківської області.

Суд враховує вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року вказав, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» … Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Таким чином, згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Розгляд справи судами з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням статті 6 Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Разом з цим суд встановив, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Пунктом 8 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено, що в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

У порушення вищевказаних вимог Позивач зазначив номер засобу зв`язку Відповідача та його місце проживання, яке не підтверджується відповідними доказами, не зазначивши у позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), адреси електронної пошти. Відсутність вказаних відомостей не дозволяють суду ідентифікувати особу Відповідача.

Крім того, Позивач не виконав вимоги пункту 8 частини третьої статті 175 ЦПК України не зазначивши наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносини між ними визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку).

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та підтверджує оплату послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції і факт надання послуги відділенням зв`язку.

Згідно з пунктами 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Всупереч встановленим вимогам до позовної заяви додано накладну АТ «Укрпошта» з інформацією про відправлення на ім`я Відповідача та опис вкладення з якого вбачається, що позовна заява не зазначена у найменуванні предметів. При цьому, розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку як підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції до позову недоданий.

У постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/28408/15, від 26.03.2020 у справі №910/9962/16 та від 05.12.2024 у справі № 487/2777/23 викладені висновки що належним доказом направлення позовної заяви та доданих до нього документів відповідачеві у справі є бланк опису вкладення з номером поштового відправлення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фіскальним чеком/квитанцією про відправлення.

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищезазначене, з метою дотримання правил підсудності, суд доходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням Позивачу строку на усунення недоліків, шляхом: надання обґрунтування звернення за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова, надавши докази, які підтверджують зареєстроване місце проживання або перебування Відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , у випадку звернення до суду за підсудністю на підставі частиною першою статті 27 ЦПК України; зазначення у позовній заяві реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, адреси електронної пошти; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; надання належних доказів відправлення позовної заяви та документів, що додаються до неї, відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Керуючись статтями 185, 187, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Повідомити Позивача про необхідність виправити зазначені недоліки заяви у 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали.

Роз`яснити Позивачу, що у випадку неусунення зазначених недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Малахова