ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1471/23 Головуючий в І інстанції: Черниш О.Л.
Номер провадження: 22-ц/819/64/25 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Радченка С.В.,

секретар судового засідання Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лебєдєва Тетяна Олександрівна, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2024 року, ухвалене під головуванням судді Черниш О.Л. у цивільній справі №766/1471/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2023 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 , звернувшись до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зазначила, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2011 року по 23.12.2023 рік.

Від цього шлюбу вони мають дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між батьками залишився проживати разом з матір`ю. Вказує, що сімейно-шлюбні відносини між подружжям було остаточно припинено з червня 2022 року. Під час шлюбу подружжям було придбано майно:

15 липня 2011 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу придбано трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , титульним власником якої зазначений відповідач ОСОБА_1 . Квартира придбана за спільні кошти сім`ї в сумі 216000,00 грн, що становило на той час в еквіваленті 27000 доларів США;

19.06.2021 року сторонами був придбаний легковий автомобіль BMW Х5 4, 4і, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Автомобіль зареєстровано за ОСОБА_1 . Згідно з висновком експерта №100/23 від 15.06.2023 року, визначено, що середня ринкова вартість транспортного засобу на день проведення експертизи становить 375193,84 грн.

Наразі автомобілем користується позивач ОСОБА_2 , але не має доступу до спірної квартири.

Оскільки між подружжям не досягнуто добровільної згоди щодо поділу спільного майна подружжя, позивач з урахуванням позовної заяви в новій редакції від 28.08.2023 року просила суд визнати майно, придбане ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час перебування у шлюбі, а саме:

-нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 35.2 кв.м, загальною площею 59.0 кв.м;

-легковий автомобіль BMW Х5 4, 4і, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 2005 року випуску, - об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:

частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 35.2 кв.м, загальною площею 59,0 кв.м, припинивши право спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказану квартиру;

Виділити ОСОБА_2 автомобіль BMW Х5 4, 4і, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , 2005 року випуску, припинивши право спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказаний автомобіль; стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2024 року позовні вимоги задоволено. Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 до ОСОБА_1 :

- квартиру АДРЕСА_2 ;

- автомобіль BMW Х5, чорного кольору, 2005 року випуску, тип кузову легковий загальний універсал, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_2 , припинивши право спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказану квартиру.

Припинено ОСОБА_1 право власності на автомобіль BMW Х5, чорного кольору, 2005 року випуску, тип кузову легковий загальний універсал, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , право власності на автомобіль BMW Х5, чорного кольору, 2005 року випуску, тип кузову легковий загальний універсал, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частину вартості автомобіля BMW Х5, чорного кольору, 2005 року випуску, тип кузову легковий загальний універсал, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 187597 (сто вісімдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн 42 коп. шляхом виплати ОСОБА_1 з депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 7061 (сім тисяч шістдесят одна) грн 95 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Лебєдєву Т.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що при задоволенні позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на частину квартири АДРЕСА_2 , припинивши право спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_5 на вказану квартиру, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, викладені у рішенні висновки не відповідають обставинам справи.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що шлюб між сторонами був зареєстрований 18 червня 2011 року, тоді як договір купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу було укладено та зареєстровано 15.07.2011 року, тобто минуло менше місяця з часу укладення між сторонами шлюбу. Ініціатором купівлі квартири був ОСОБА_1 , адже до часу одруження працював, мав високий дохід, заощадження, а тому квартиру було придбано за його особисті кошти, про що достеменно було відомо позивачці. На підтвердження своїх доводів щодо купівлі квартири за особисті кошти посилається на договір купівлі-продажу, в якому він виступає одноособовим покупцем. Стверджує, що після укладення договору купівлі-продажу та передачі продавцям першого внеску в розмірі 3000,00 доларів США, продовжував за власні кошти повертати решту платежів, а саме по 1000,00 доларів США щомісячно до погашення повної суми.

Вказує на те, що позивач ОСОБА_2 не надала суду першої інстанції допустимих та достатніх доказів на підтвердження витрачення спільних коштів на придбання спірної квартири.

З огляду на викладене просив суд скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2024 року у частині, що стосується визнання квартири АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на частину вказаної квартири та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.

Доводи інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 адвокат Ковальова І.В. вказує, що підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачається, оскільки правильні висновки суду першої інстанції доводи апеляційної скарги не спростовують. Вважає, що при твердженні належності спірної квартири апелянту на праві особистої власності та на спростування права спільної сумісної власності подружжя на квартиру, придбану у шлюбі, апелянт мав би надати цьому відповідні докази: щодо наявності у нього на час придбання квартири особистих коштів та щодо саме їх використано на придбання спірної квартири. Однак, жодного доказу цьому, апелянтом не надано, як при розгляді справи судом першої інстанції, так не долучено таких доказів і до апеляційної скарги.

Явка учасників справи в судове засідання.

Позивач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення на її номер телефону в електронному виді судової повістки-повідомлення про судове засідання у справі, що підтверджується довідкою про доставку SMS (а.с.126), в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, причин неявки суду не повідомила.

Адвокат Ковальова І.В., яка діє інтересах ОСОБА_2 , приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на безпідставність її доводів.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лебєдєва Т.О. в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили. Відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його номер телефону в електронному виді судової повістки-повідомлення про судове засідання у справі, що підтверджується довідкою про доставку SMS (а.с.127). Адвокат Лебєдєва Т.О. про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення до її електронного кабінету в електронній формі судової повістки-повідомлення про судове засідання у справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с.128).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 130 ЦПК вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача, відповідача та його представника, адвоката Лебєдєвої Т.О. відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду оскаржуються лише в частині вирішення позовних вимог щодо поділу квартири АДРЕСА_2 , то відповідно до статті 367 ЦПК України законність та обґрунтованість рішення суду в частині поділу автомобіля апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, адвоката Ковальової І.В., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на її необґрунтованість, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 18.06.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 372, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим повторно 22.07.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Після укладання шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Під час шлюбу за договором купівлі-продажу від 15.07.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Васильковою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-923, сторонами у власність була придбана трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 3 вказаного договору продаж квартири, яка є предметом договору, вчинено за 216000,00 грн, що еквівалентно 27000,00 доларів США, з яких 3000,00 доларів США сплачено продавцю при підписанні договору. Залишок суми складає 24000,00 доларів США. Пунктом 4 цього ж договору визначено, що залишкову суму покупець сплачує з розстрочкою платежу на 24 місяці з моменту підписання договору та до повного його виконання.

В п.10 договору зазначено, що згоду на посвідчення цього договору надано дружиною покупця ОСОБА_2 , підпис на якій нотаріально засвідчено ІНФОРМАЦІЯ_2 Другою державною нотаріальною конторою, а в п.13 договору зазначено, що вказаний договір укладається з врахуванням інтересів членів сімей сторін (а.с.11 зворот).

Право власності на вказану квартиру зареєстровано в установленому законом порядку за ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.13, 20).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , зареєстрованого 19.06.2021 року, автомобіль BMW Х5, чорного кольору, 2005 року випуску, тип кузову легковий загальний універсал, номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 .

Мотиви з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання квартири АДРЕСА_3 , об`єктом спільної сумісної власності та визнання за ОСОБА_2 права власності на частину вказаної квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, мотивовано тим, що квартира була придбана у період шлюбу сторін. Доказів, які б підтверджували придбання нерухомого майна не за рахунок спільних коштів суду не надано, тому за відсутності доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно суд дійшов висновку про задоволення зазначених позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зміст ст.60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження№ 14-325цс18).

Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2011 року по 23.12.2023 року, в період якого, 15.07.2011 року ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_3 , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, належно оцінивши зібрані докази, повно та всебічно дослідивши обставини, щодо яких виник спір, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки вищевказана квартира набута сторонами під час шлюбу, і вказана обставина не спростована, то наявні підстави для визнання права власності на частину цієї квартири за позивачкою ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі на те, що спірна квартира хоча і придбана в період шлюбу, однак за особисті кошти відповідача ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини, а тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільного майна покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він є одноособовим покупцем квартири не вказує на те, що він є одноособовим її власником, про що слушно наголошував представник позивача, адвокат Ковальова І.В.

Верховний Суд при розгляді 29.01.2021 року справи №161/14048/19 вказав, що квартира оформлена на ім`я одного з подружжя, не змінює її статусу спільної власності.

Відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції не надав суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої заперечення проти заявлених позовних вимог, хоча відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України це є його процесуальним обов`язком.

За таких обставин позиція ОСОБА_1 щодо купівлі спірної квартири за його особисті кошти в період шлюбу з ОСОБА_2 без належного її підтвердження, апеляційним судом до уваги не приймається. Наявні матеріали справи не дають можливості апеляційному суду «поза розумним сумнівом» зробити висновок, що відповідач придбав квартиру за особисті кошти.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2025 року.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лебєдєва Тетяна Олександрівна, залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

С.В. Радченко