Справа № 169/22/25
Провадження № 2/169/131/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковальчук О. В.,

за участю

секретаря судового засідання Гаврилюк Н. В.,

справа 169/22/25

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в селищі Турійськ Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

представник позивача ОСОБА_3

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, частину земельної ділянки і стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати у справі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 21 серпня 2012 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, питання про розірвання якого зараз вирішується Турійським районним судом за її позовом. До моменту укладення шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 . Від шлюбу у них народилося ще двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час перебування в шлюбі за спільні кошти, подружжям, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 жовтня 2016 року, було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 жовтня 2016 року, було придбано у власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га, з кадастровим номером :01:001:0495, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Договори купівлі-продажу та право власності на зазначене майно зареєстровано на відповідача у справі ОСОБА_7 , а позивачка, як дружина, надала свою згоду на придбання вказаного майна. На момент придбання житлового будинку його загальна площа становила 58,2 кв.м., житлова 40,5 кв.м. За час спільного проживання подружжям проведено реконструкцію житлового будинку з добудовою нежитлових приміщень, внаслідок чого загальна площа зараз складає 73,9 кв.м., а житлова площа за рахунок перерахунку площ зменшилась на 1,2 кв.м. і складає 39,3 кв.м. В добровільному порядку відповідач не бажає провести поділ майна, який є у спільній сумісній власності подружжя, а тому позивачка, з посиланням на вимоги статті 71 Сімейного кодексу України, просить провести поділ майна в рівних частках та визнати за нею право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та частину земельної ділянки, необхідної на його обслуговування.

Ухвалою судді Турійського районного суду від 14 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно, про причини своєї неявки суду не повідомила. 12 лютого 2025 року подала заяву, згідно якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила їх задовольнити (а. с. 35).

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно. 12 лютого 2025 року подала заяву, згідно якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги заявлені своєю довірителькою підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позові, просила їх задовольнити (а. с. 36).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. 12 лютого 2025 року подав до суду заяву про визнання позову, не заперечував проти його задоволення, просив розгляд справи здійснювати за його відсутності (а. с. 32).

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області, 21 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, актовий запис № 21. Після державної реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а. с. 8).

У сторін народилося троє дітей: син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області 03 вересня 2015 року, актовий запис № 10; дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області 17 липня 2013 року, актовий запис № 7; та дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 03 листопада 2023 року, актовий запис № 1 (а. с. 9, 10, 11).

Згідно вимог частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 372 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що статтею 60 Сімейного кодексу України закріплено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, зокрема: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить стаття 368 Цивільного кодексу України. Частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Судом встановлено, що

-на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 26 жовтня 2016 року державним нотаріусом Турійської державної нотаріальної контори Волинської області Гутом А. П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1239, тобто під час перебування у шлюбі, сторони набули у спільну власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12-13), та

-на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 26 жовтня 2016 року державним нотаріусом Турійської державної нотаріальної контори Волинської області Гутом А. П. і зареєстрованого в реєстрі за № 1240 земельну ділянку, загальною площею 0,25 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у тому числі за земельними угіддями: капітальна 0,0006 га, прибудинкова територія 0,244 га, кадастровий номер :01:001:0495, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

При цьому у зазначених договорах купівлі-продажу покупцем вказано відповідача у справі ОСОБА_2 , із зазначенням у пунктах 4.6 та 4.3 договорів, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки здійснено за згодою дружини ОСОБА_1 , та за спільні кошти подружжя у спільну власність.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, № 71815695 від 31 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 зазначений, як власник житлового будинку, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 55, загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., та земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, з кадастровим номером :01:001:0495, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 255, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав відповідно до договорів купівлі-продажу № 1239 і 1240 від 26 жовтня 2016 року (а. с. 15 -16).

22 жовтня 2024 року на замовлення ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_13 було виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером ТІ01:4505-20 на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., допоміжною площею 34,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: прибудова а, хлів Б-1, літня кухня В-1, вбиральня Г, сарай Д-1, огорожа 1, ворота з хвірткою 2. Загальна площа збільшилась на 17,7 кв.м. за рахунок реконструкції прибудови «а», житлова площа зменшилась на 1,2 кв.м. за рахунок перерахунку площ. Зазначене підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав № 403672104, сформованого 14 листопада 2024 року державним реєстратором Виконавчого комітету Оваднівської сільської ради Волиської області Чепігою І. В. (а. с. 20).

Згідно статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положенням частини першої статті 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 Сімейного кодексу України, в окремих випадках, може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 Сімейного кодексу України).

З урахуванням всіх досліджених у справі доказів суд вважає, що спірне майно було набуте подружжям у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. Отже, частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна, відповідно до частини третьої статті 70 Сімейного кодексу України, відсутні.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 Сімейного кодексу України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Постановою роз`яснено, що поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягнення згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно звіту про оцінку майна, виконаного Товариством з обмеженою відповідальність «Будинок оцінки», станом на 10 січня 2025 року, ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 98 560 (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот шістдесят) гривень (а. с. 21).

Разом з тим, згідно звіту-висновку про вартість об`єкта оцінки: земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0495, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , котрий виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Володимир Таір-експерт», станом на 10 січня 2025 року, ринкова вартість зазначеної земельної ділянки складає 14 270 (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят) гривень (а. с. 22).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Відповідно до частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Даний будинок відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільний будинок на дві рівні частини, визнавши за позивачем та відповідачем право приватної власності на нерухоме майно - частину будинку, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і земельна ділянка для обслуговування зазначеного будинку, кожному. В зв`язку з чим, право спільної сумісної власності подружжя підлягає припиненню, оскільки, поділ спільного майна подружжя означає припинення права спільної сумісної власності подружжя на це майно і виникнення на її основі спільної часткової власності подружжя.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених вище норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 11, 13, 368, 372 Цивільного кодексу України, статтями 60, 63, 69-71 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 89, 133, 141, 257, 259, 263, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити в повному обсязі.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на частину:

- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0495, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на частину:

- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0495, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право спільної сумісної власності подружжя на будинок , розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0495, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 13 лютого 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Ковальчук