ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6515/21 Номер провадження 22-ц/814/446/25Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар :Старчик Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Покутнього Олександра Миколайовича на ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 03 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року адвокат Шимко А.П., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом адвоката Панченко О.О., в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківського ВДРАЦС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису.

Заявник просив суд : поновити строк на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22.06.2022 у справі №554/6515/21;

заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22.06.2022 у справі №554/6515/21 задовольнити;

рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22.06.2022 у справі №554/6515/21 скасувати;

ухвалити нове рішення, яким позов адвоката Панченко О.О., в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківського ВДРАЦС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) про визнання шлюбу недійсним задовольнити, визнати недійсним шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 01.06.2013 Центральним ВДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області, актовий запис №432, зобов`язати Шевченківський ВДРАЦС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) анулювати актовий запис №432 від 01.06.2013 вчинений Центральним ВДРАЦС Полтавського МУЮ у Полтавській області про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначив, що у данiй справi наявна пiдстава для перегляду ухваленого по сутi спору судового рiшення, передбачена п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, оскiльки виявилась iстотна для справи обставина, що не була встановлена судом та не була i не могла бути вiдома позивачу та суду на час розгляду справи. Так, суд при ухваленнi рiшення виходив з наявностi в актовому записi про оспорюваний шлюб вiдмiтки про надання нареченими кoпії судового рiшення про розiрвання попереднього шлюбу.

Зазначене рішення про розiрвання шлюбу Октябрським районним судом м.Полтави направлене для виконання на адресу Шевченківського ВДРАЦС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління МУЮ лише 12.06.2023 ,а вiдповiдну державну реєстрацію розiрвання шлюбу з унесенням вiдповiдної вiдмiтки до актового запису про шлюб Шевченківським ВДРАЦС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління МУЮ проведено тільки 13.07.2023,тобто через одинадцять з половиною років після ухвалення рішення та через два з половиною роки після смертi ОСОБА_3 .При розглядi справи суд посилався виключно на факт наявностi в актовому записi про шлюб мiж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вiдмiтки про судове рiшення, яким розiрвано попереднiй його шлюб з позивачем. Разом з тим, зазначенi нововиявленi обставини, про якi позивачу та суду на час розгляду справи не було i не могло бути вiдомо, iстотним чином впливають на вирішення справи, оскільки, відсутність державної реєстрації розірвання попереднього шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_1 сама по собі унеможливлювала укладення ним нового шлюбу із ОСОБА_2 та його державну реєстрацію, незалежно від надання нареченими до органу РАЦСу копії рішення про розірвання попереднього шлюбу з проставленням відповідної відмітки в актовому записі, як це було встановлено судом.

На момент розгляду справи не було відомо про те, що заочне рішення про розірвання шлюбу позивача з ОСОБА_3 залишалось на час вирішення справи невиконаним, а саме розірвання шлюбу незареєстрованим, оскільки відповідну відмітку до актового запису про шлюб до 13.07.2023 внесено не було, що суперечить вимогам ст.115 СК України стосовно обов`язкової державної реєстрації розірвання шлюбу, а також приписам ст.25, ч.1 ст.39 СК України щодо заборони укладення нового шлюбу з особою, яка продовжує перебувати у попередньому зареєстрованому шлюбі.

Саме така ситуація мала місце в данному випадку, оскільки ОСОБА_3 01.06.2013 вступив у новий шлюб з ОСОБА_2 , продовжуючи перебувати у зареєстрованому шлюбі з позивачем, безспірним доказом чого на підставі абзацу 4 ч.3 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вважався актовий запис про шлюб позивача з ОСОБА_3 , в якому була відсутня відмітка про його розірвання. За таких обставин, шлюб ОСОБА_3 з позивачем слід вважати не розірваним в судовому порядку, а припиненим внаслідок смерті чоловіка (ч.1 ст.104 СК України).

Посадові особи Шевченківського ВДРАЦС у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління МУЮ не мали законних підстав для реєстрації оспорюваного шлюбу, оскільки відсутність запису про розірвання попереднього шлюбу ОСОБА_3 з позивачем виступало обов`язковою та безумовною підставою для відмови в реєстрації нового шлюбу.

Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 03 вересня 2024 року лопотання про поновлення строку адвоката Шимка Андрія Петровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 22 червня 2022 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі №554/6515/21 задоволено.

Поновлено адвокату Шимку А. П., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд судового рішення від 22 червня 2022 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі №554/6515/21 за позовом адвоката Панченко Олени Олександрівни, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису.

Відмовлено у задоволенні заяви адвоката Шимка Андрія Петровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 22 червня 2022 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі №554/6515/21 за позовом адвоката Панченко Олени Олександрівни, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису.

Залишено рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 червня 2022 року, у цивільній справі №554/6515/21 за позовом адвоката Панченко Олени Олександрівни, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису, в силі.

Позивач , непогодившись із вказаним рішенням оскаржив його в апеляційному порядку. Скарга мотивована тим , що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права , судом неправильно надано оцінку обставинам у справі , що мають значення для її розгляду.

Апелянт вказує, що норми СК України пов`язують настання юридичного факту розірвання шлюбу з моментом набрання законної сили відповідним судовим рішенням. Станом на день смерті ОСОБА_3 03.12.2020 судове рішення про розірвання його шлюбу з ОСОБА_1 законної сили не набуло та шлюб між ними фактично і юридично не міг вважатися розірваним. Адже ОСОБА_1 отримала копію судового рішення про розірвання шлюбу у 2021 році, та після його оскарження , воно набрало законної сили лише 14.06.2022 року.

Відтак , під час існування попереднього шлюбу сторони не можуть вважатися подружжям і набувати для себе права та обов`язки , що передбачені законом для осіб , які перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Позивач вказує, що заочне судове рішення від 23.12.2011 про розірвання попереднього шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 протягом тривалого часу залишалось невиконаним , а розірвання шлюбу між ними в установленому законом порядку незареєстрованим , оскільки відповідну відмітку до актового запису про шлюб внесено лише 13.07.2013 , що підтверджується листом Октябрського районного суду м.Полтави від 03.07.2023 , згідно якого , рішення суду у справі №2-4744/11 направлене на адресу відповідача-2 для виконання лише 12.06.2023 ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану , яким підтверджується внесення запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 до реєстру лише 13.07.2023.

Зазначена нововиявлена обставина за своїм змістом істотним чином впливає на висновки та юридичну оцінку обставин справи , на яких ґрунтується судове рішення від 22.06.2022 , оскільки спростовує факт дотримання встановленого порядку реєстрації оспорюваного шлюбу.

ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 03 вересня 2024 року в частині відмови у задовленні вимог про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22.06.2022 , та ухвалити у відповідній частині нове рішення про задоволення заяви.

Судовим розглядом встановлено, що 22.06.2022 рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/6515/21 у задоволенні позову адвоката Панченко О.О., в інтересах ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання шлюбу недійсним, анулювання актового запису відмовлено повністю. Судові витрати у розмірі 1816 гривень віднесено на користь держави (т.2 а.с.70-73).

В мотивувальній частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/6515/21 від 22.06.2022 зазначено про факт розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23.12.2011, котре набрало законної сили (т.2 а.с.70-73).

Згідно з відміткою про набрання законної сили на рішенні Октябрського районного суду від 23.12.2011 воно набрало законної сили 21 лютого 2012 року (т.1 а.с.139).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 429 ЦПК України для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається.

Згідно із п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 цієї статті не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п. 4 вказаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Таким чином, не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі №3-108гс14, згідно якої до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Підставою перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є наявність обставин, що можуть істотно вплинути на вирішення справи. Не можуть вважатися істотними обставинами необґрунтовані твердження заявника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої та враховує наступне.

Статтею 423 ЦПК України встановлено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, які набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 цієї норми підставами для перегляду рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року (справа № 752/4995/17) зазначила, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Передбачений главою 3 розділу V ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення (пункт 1 роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»).

ОСОБА_1 просить переглянути рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 червня 2022 року за нововиявленими обставинами з підстав, що передбачені пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи).

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд має виходити з визначених частиною 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у ст.ст. 424, 426 ЦПК України. Судове рішення не може переглядатися у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною 2 ст. 423 ЦПК України, відсутні, а також, якщо обставини, визначені частиною 2 ст. 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Тобто, відсутня законодавчо передбачена підстава для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, як встановлення нових обставин.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення, суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені ч.2 ст. 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд може відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З апеляційної скарги та самої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами вбачається , що ОСОБА_1 , як на основну підставу такого перегляду посилається на незаконність шлюбу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки станом на 18 лютого 2021 року Державний реєстр актів цивільного стану громадян не містив відомостей про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Відповідний запис було внесено 13.07.2023 , відтак відсутність державної реєстрації розірвання попереднього шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_1 становм на 01.06.2013 , сама по собі унеможливлювала укладення ОСОБА_3 нового шлюбу із ОСОБА_2 .

Посилаючись на внесення відмітки до актового запису про шлюб Шевченківським ВДРАЦС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління МУЮ 13.07.2023 , скаржник зазначає, що вказана обставина є нововиявленою та такою , що може вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Проте , колегія суддів не може погодитися із вказаним твердженням , адже, як вірно зазначено судом першої інстанції , що згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно , хоча законодавством України у випадку розірвання шлюбу, здійсненого на підставі рішення суду, передбачено проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання.

А отже, законодавець не пов`язує момент припинення шлюбу із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян .

Окрім того, варто зазначити , що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до положень статті 38 СК України, підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24 - 26 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано за позовом ОСОБА_3 за його волевиявленням. Зочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2011 року залишено без змін постанвою Полтавського апеляційного від суду 14 червня 2022 року, справа №2-4744/11.

Заявником не обґрунтовано які саме обставини є нововиявленими, та як внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу у 2023 році , відповідно до статтей 22, 24 - 26 СК України, які можуть бути підставою для визнання недійсним шлюбу, вказує на недійсність шлюбу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за умови того, що укладення останнього сталося у 2013 році із наданням ОСОБА_3 рішення про розірвання попередбого шлюбу , що набрало законної сили.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Покутнім О.М., не знайшли своє підтвердження, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак апеляційним судом дано оцінку основним аргументам сторін, викладеним в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали не встановлені.

Керуючись ст.ст. 367,374,375,381-384ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Покутнього Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 03 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов