Справа № 515/1437/24
Провадження № 2/513/270/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Филипчук Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Дукіна Сергія Васильовича до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини,-

у с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Дукін С.В. звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який для позивача являвся рідним братом. На день відкриття спадщини (день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 ) спадкодавець ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкодавець мав сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день відкриття спадини був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом громадянкою ОСОБА_4 , що підтверджується записами у домовій книзі. При житті спадкодавця ОСОБА_2 , його земельною ділянкою за цільовим призначенням використовував син ОСОБА_3 . Після смерті брата ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, так-як вважав, що син ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги та має право прийняти спадщину та у подальшому її прийняв та використовував. При житті, син ОСОБА_3 повідомив позивача ОСОБА_1 , що він у приватного нотаріуса Монастирліу О.П. склав заповіт, яким усе майно заповів ОСОБА_4 з якою проживав разом. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , син спадкодавця ОСОБА_2 . Після смерті сина ОСОБА_3 , позивач також до нотаріуса не звертався, так-як вважав, що громадянка ОСОБА_4 прийняла спадщину, так-як останній зробив на її користь заповідальне розпорядження. У вересні місяці 2024 року громадянка ОСОБА_4 повідомила позивача, що вона звернулася до приватного нотаріуса Монастирліу О.П. з метою подання заяви про прийняття спадщини на підставі зробленого заповіту ОСОБА_3 на її ім`я, з яким проживали разом, але після перевірки, нотаріус відмовив та повідомив, що син ОСОБА_1 після смерті свого батька ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини не звертався та спадкова справа не відкривалась, а тому пропустив строк. З цього приводу, громадянка ОСОБА_4 передала позивачу оригінал державного акту на право власності на землю, який належав брату позивача та повідомила, що не бажає займатися прийняттям спадщини, так-як 07 серпня 2024 року виїзджає за кордон. Факт виїзду громадянки ОСОБА_4 за кордон підтверджується штампом у її паспорті про виїзд за кордон, копія якого додається до заяви. На підставі заяви позивача від 08 червня 2024 року, приватний нотаріус Білгород- Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П., 08 червня 2024 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у відкритті спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_2 . Відмова у відкритті спадкової справи ґрунтувалась з посиланням на пропуск спадкоємцем (позивачем) строку подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст.1270 ЦК України, та рекомендував звернутися до суду.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 вересня 2024 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області та передана головуючому судді Рязановій К.Ю., відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2024 року.

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 11 грудня 2024 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дукін С.В. у судове засідання не прибув, надав письмову заяву в якій просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності та позивача.

Представник відповідача, Татарбунарська міська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов`язані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України.

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 19 березня 1998 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 16 травня 1980 року Татарбунарським відділом РАЦС, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 06 січня 2009 року виконавчим комітетом Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 53 років в с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 37 років у м. Білгород-Дністровський Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 29 червня 2016 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. від 08 липня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

З копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхала за кордон 07 серпня 2024 року, що підтверджується відміткою у паспорті.

Ще за життя, а саме 27 листопада 2001 року ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії I-ОД № 047150, на підставі рішення X сесії XXIII скликання Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 14 червня 2000 року № 71.

Згідно довідки № 74 від 02 вересня 2024 року виданої Татарбунарською міською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на момент смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно даних Реєстру територіальної громади, на момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за даною адресою був зареєстрований один.

Згідно отриманої відповіді приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. від 22 жовтня 2024 року за № 78/01-16, спадкова справа до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними Спадкового реєстру не заводилась.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що: «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (постанова ВС від 26 січня 2022 року №525/1067/20)

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі №650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі №750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі №754/3327/22).

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)).

У позовній заяві представник позивача зазначає, що після смерті брата ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, так-як вважав, що син ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги та має право прийняти спадщину та у подальшому її прийняв та використовував. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , син спадкодавця ОСОБА_2 . Після смерті сина ОСОБА_3 , позивач також до нотаріуса не звертався, так-як вважав, що громадянка ОСОБА_4 прийняла спадщину, так-як останній зробив на її користь заповідальне розпорядження, однак ОСОБА_8 нотаріус відмовив та повідомив, що син ОСОБА_1 після смерті свого батька ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини не звертався та спадкова справа не відкривалась.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Оцінюючи доводи представника позивача про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини зазначені у позовній заяві, суд дійшов до висновку, що вони не ґрунтуються на доказах з яких можливо зробити висновок про наявність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Не може бути визнано поважною причиною пропуску строку невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину.

Крім того, із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач звернувся лише у вересні 2024 року, через майже 15 років з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_2 , що є досить тривалим проміжком часу.

Також позивачем не надано доказів, що стан його здоров`я, або інші перешкоди не дозволяли йому у період від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття, подати заяву до нотаріуса.

Отже, враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, а також встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позивач не довів, що протягом строку для прийняття спадщини і надалі протягом усього періоду до звернення з заявою до нотаріуса безперервно існували обставини, що об`єктивно створювали істотні труднощі для прийняття спадщини.

Керуючись ч. 6 ст.259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Дукіна Сергія Васильовича до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 13 лютого 2025 року.

Позивач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий 19 березня 1998 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: Адвокат Дукін Сергій Васильович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1780 від 02 червня 2009 року, адреса: вул. Центральна, 34, офіс 5, м. Татарбунари, Білгород-Дністровський район Одеська область.

Відповідач: Татарбунарська міська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, , адреса: 68100, вул. Лесі Українки, 18, м. Татарбунари, Білгород-Дністровський район Одеська область.

Суддя К. Ю. Рязанова