Провадження №2/751/659/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Топіхи Р.М.,

секретар судового засідання Островська А.С.,

учасники справи:

позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 961394017 від 16 червня 2020 року у розмірі 54 484 гривні

97 копійок, а також понесених судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 червня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 961394017 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 47Q8A5AN. Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Заповненням анкети-заявки Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановлений законом формі про всі умови. Відповідно до умов договору Позичальнику на його банківську картку № НОМЕР_1 перераховано грошові кошти у сумі 16 800 гривень.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 та у подальшому ряд додаткових угод до нього № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені в відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 117 від 19 січня

2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 42 206 гривень 32 копійки.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди № 2 від 03 серпня 2021 року; № 3 від 30 грудня 2020 року, за умовами якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

07 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 961394017 від 16 червня 2020 року, перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС».

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 0711/24/Е від 07 листопада 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором

№ 961394017 від 16 червня 2020 року.

Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі та уклав ряд додаткових угод до нього, тим самим усвідомлював існування даного договору та визнавав зобов`язання за ним.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором № 961394017 від 16 червня 2020 року загальна сума заборгованості становить 54 484 гривні 97 копійок, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту 16797,25 гривень; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 37687,72 гривень.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Чернігова від

16 грудня 2024 року справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 передано до Новозаводського районного суду міста Чернігова за підсудністю.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від

13 січня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просить проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «ЕЙС».

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та просить долучити до матеріалів справи виписку по витратам по картці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 16 червня 2020 по

31 грудня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

16 червня 2020 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір № 961394017, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 16 800 гривень, строком на

4 дні. Базова процентна ставка становить 1,70% в день. Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 47Q8A5AN (а.с. 12-13).

Згідно з п. 1.1 Договору Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 16 800 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом, нараховані згідно пунктів 1.3, 1.4 або 1.5 цього Договору.

Відповідно до п. 1.5 Договору Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2 договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4 цього договору.

Згідно з п. 4.1 невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАHIBEO ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується, неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua.

Відповідно до п. 4.3 сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту визначеного в п. 1.2 цього Договору є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

16 червня 2020 року на сайті: moneyveo.ua ОСОБА_1 заповнила анкету-заявку на отримання грошових коштів в кредит, яка містить докладну інформацію щодо особи позичальника, зокрема, дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер та дату видачі паспорта, номер мобільного телефону адресу реєстрації та проживання, електронну адресу та номер карти (а.с. 31).

У подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено ряд Додаткових угод від

21 червня, 20 липня, 18 серпня, 14 вересня, 17 жовтня та 16 листопада

2020 року до Кредитного договору № 961394017 від 16 червня 2020 року, відповідно до яких у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору на підставі звернення позичальника, продовжувався строк дії кредитного договору (а.с. 14-16).

Згідно з довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» продовження строку кредитування в останній раз відбулось 13 листопада 2020 року на 30 днів, процентна ставка на період продовження 0,49% в день (а.с. 22).

Відповідно до платіжного доручення вiд 16 червня 2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на платіжну картку № 4149-62хх-хххх-9876 отримувача Харченко Марини Вікторівни здійснено переказ коштів згідно договору № 961394017 у сумі 16 800 гривень (а.с. 31 на звороті).

Зарахування коштів через платіжний сервіс LiqPay на карту № НОМЕР_2 хх-хххх-9876, емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», підтверджується довідкою від 29 жовтня 2024 року № 10/2024 (а.с. 32-33).

28 листопада 2018 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 34-39).

У подальшому додатковими угодами від 28 листопада 2019 року №19, від 31 грудня 2020 року № 26, від 31 грудня 2021 року № 27, від 31 грудня 2022 № 31 року, від 31 грудня 2023 року № 32 вносились зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії договору продовжувався при цьому умови договору залишилися без змін (а.с. 40-45).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 117 від 19 січня

2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 961394017 від 16 червня 2020 року на загальну суму заборгованості 42 206 гривень 32 копійки (а.с. 46).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Таліон Плюс» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди до нього № 2 від 03 серпня 2021 року; № 3 від 30 грудня 2020 року, відповідно до умов договору до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором

№ 961394017 від 16 червня 2020 року (а.с. 48-52).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня

2023 року Клієнт відступає Фактору право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 961394017 від 16 червня 2020 року на загальну суму заборгованості 54 484 гривні 97 копійок (а.с.53-54).

07 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором

№ 961394017 від 16 червня 2020 року, перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС»

(а.с. 55-59).

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу № 0711/24/Е від 07 листопада 2024 року до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 961394017 від

16 червня 2020 року на загальну суму заборгованості 54 484 гривні

97 копійок (а.с. 60-61).

Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 за період з

21 червня 2020 до 01 січня 2021 року здійснювалось погашення за кредитним договором № 961394017, всього на загальну суму 36 563 гривні 00 копійок, сума заборгованості складає 41 920 гривень 77 копійок (а.с. 62-64).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс» загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором

№ 961394017 складає 54 484 гривні 97 копійок (а.с. 65).

Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором

№ 961394017 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЕЙС» у сумі 54 484 гривні 97 копійок, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 16797,25 гривень; простроченої заборгованості за процентами 37687,72 гривень (а.с. 64 на звороті).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Порядок укладення електронного договору передбачено нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також у ст. 12 цього Закону, зазначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Із змісту ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1).

Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять інші права та обов`язки клієнт за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює його (п. 2.2).

Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги (п. 4.1).

Відповідно до пункту 1.3 правом вимоги є всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Умовами укладених договорів факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а саме п. 5.3.3 передбачено право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Ейс», як новий кредитор, правомірно набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 червня 2020 року № 961394017.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до Договору № 961394017 від 16 червня 2020 року кредит відповідачу надавався строком на 4 дні. У подальшому відповідачем укладалися додаткові угоди та строк продовжувався. Згідно з Додатковою угодою від 16 листопада 2020 року до Договору № 961394017 від 16 червня

2020 року продовжено строк, на який був наданий кредит на тридцять днів з 13 листопада 2020 року, тобто до 13 грудня 2020 року.

Відповідно до п. 2 на дату укладення цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на дату закінчення строку дії договору 13 грудня

2020 року відповідачу нарахована заборгованість до сплати у сумі 19 019 гривень 62 копійки.

Відповідач ОСОБА_1 здійснювала платежі на погашення заборгованості за кредитним договором, останні два платежі 31 грудня

2020 року у розмірі 19 505 гривень та 01 січня 2021 року 315 гривень, всього нею було сплачено 36 563 гривні 00 копійок, що також підтверджується випискою по витратам по картці АТ КБ «Приватбанк» за період з 16 червня 2020 по 31 грудня 2020 року.

У постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що продовження нарахування процентів за ставкою згідно п. 1.4 Договору після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від

18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Суд приймає до уваги висновки, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», про те , що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Ураховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, тому понесені витрати позивачем по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625-629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 95, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (юридична адреса: 02090, м. Київ,

вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005, )

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Р.М. Топіха