КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/1866/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва про визнання протиправним та скасування рішення щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва, в якому просив визнати протиправним та скасувати, з моменту прийняття, рішення щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги (послуги з управління будинками) по АДРЕСА_1 , оформлене протоколом №15/11 загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_3 , разом із членами своєї сім'ї проживає у вказаній квартирі, здійснює її утримання та, у встановленому порядку, здійснює оплату житлово-комунальних послуг.

18 травня 2021 року позивач дізнався про наявність протоколу № 15/11 від 15 листопада 2018 року загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3», яким визначено з 01 січня 2019 року тариф на житлово-комунальні послуги (послуги з управління будинками по АДРЕСА_1 ) у розмірі 6 грн. за квадратний метр для мешканців/власників квартир на першому поверсі та 7 грн. за один квадратний метр площі квартири для мешканців /власників другого поверху і вище.

Позивач вважає, що вказане рішення щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги порушує його права та інтереси як власника майна та співвласника спільного майна багатоквартирного будинку та не відповідає вимогам закону і повинно бути скасоване, оскільки Житлово-будівельний кооператив «Ізумруд-3» не має права надавати житлово-комунальні послуги та приймати на загальних зборах членів кооперативу будь-які рішення щодо сплати іншими особами житлово-комунальних послуг, зокрема і щодо позивача, який не є членом ЖБК, з тих підстав, що ЖБК не є надавачем житлово-комунальних послуг (не є управителем та виконавцем комунальних послуг). Разом з тим, посадові особи ЖБК здійснюють незаконну підміну повноважень ОСББ.

Позивач вказує, що протокол № 15/11 загальних зборів Кооперативу прийнято з грубим порушенням Статуту Кооперативу та містить ознаки фальсифікації, оскільки у зборах брала участь більша кількість осіб, ніж вказано у ЄДР, в результатах голосування вказано 233 голоси власників та співвласників, які не брали участь у зборах; згідно з інформацією про власників квартир, загальна кількість власників і співвласників складає 309 фізичних осіб, натомість у протоколі зборів вказано про 723 особи.

Зазначає, участь у зборах брали особи, які не мають права власності у будинках АДРЕСА_2 , отже, не можуть брати участь у зборах. За оспорюване рішення проголосувало лише 52,97% власників приміщень, тобто кількість голосів була недостатньою для прийняття рішення.

На підставі вищевикладеного, позивач вимушений був звернутися до суду та просив вирішити спір у судовому порядку, задовольнивши позовні вимоги.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Скасовано рішення щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги (послуги з управління будинками по АДРЕСА_1 ), оформлене протоколом № 15/11 загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва від 15 листопада 2018 року.

Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району м. Києва витрати по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції представник Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» - Халупний А.В. подав апеляційну скаргу, у якій просив суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дана справа має вирішуватися в порядку господарського судочинства, оскільки спори, які стосуються прав та законних інтересів членів кооперативу є корпоративними.

Вказує, члени кооперативу, незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Вважає, на підставі цього, суд першої інстанції мав би закрити провадження у даній справі, оскільки вона не є підсудна цивільному судочинству.

Представник апелянта також вказує, що позивач не є членом кооперативу, відтак, недотримання вимог закону та установчих документів юридичної особи під час скликання і проведення загальних зборів не може визнаватися порушенням прав тих осіб, які не є учасниками цієї юридичної особи.

Відтак, позивач не є належним позивачем у даній справі, адже його кооперативні права не можуть бути порушені, оскільки він ними, у даному випадку, не володіє.

Представник апелянта спростовує твердження суду першої інстанції стосовно відсутності кворуму, з огляду на те, що це питання стосується порядку скликання та проведення загальних зборів, а тому може бути висунуто лише учасникам юридичної особи (членам кооперативу).

Наголошує, що для прийняття рішення члени кооперативу голосують шляхом підняття рук. Письмове фіксування результатів голосування, скріплення їх особистим підписом, нічим не передбачено. Відтак, зазначає, що твердження позивача щодо кількості осіб, які проголосували за вказане рішення на зборах Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» не відповідає дійсності.

Представник апелянта не погоджується із твердженням суду першої інстанції, що не можна враховувати голоси членів кооперативу, замість яких розписувався хтось один із подружжя, оскільки не можна їх було б врахувати не у разі відсутності підпису, а у разі їх фізичної відсутності на зборах.

Зауважує, що самі члени кооперативу прийняте рішення не оскаржують.

29 жовтня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, представник позивача вказує, що не погоджується із твердженням відповідача, що даний спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки даний спір не стосується прав та законних інтересів членів кооперативу, він виник між юридичною особою та особою, яка не є членом кооперативу.

Представник позивача наголошує, що позивач погоджується із твердженням, що він не є членом кооперативу Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3», однак він є власником квартири АДРЕСА_4 . Відтак, у даному випадку має застосовуватися Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює правовідносини між позивачем, як співвласником та іншими юридичними особами, які здійснюють управління такого будинку.

Так, відповідно до вищевказаного закону, реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. А сам кооператив не може здійснювати управління будинком, адже співвласники його не уповноважували на це.

Представник позивача також наголошує, що рішення загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» прямо посягає на права та інтереси третіх осіб, а саме інших власників житлових приміщень в будинках за адресою: АДРЕСА_1 , які в свою чергу позбавлені можливості приймати участь в життєдіяльності кооперативу через відсутність членства в ньому.

Щодо факту голосування членів кооперативу, шляхом підняття рук, представник позивача зазначає, що єдиним доказом проведеного опитування є заповнені співвласником бюлетені з результатами голосування. На підтвердження цього посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у справі № 904/1711/22 від 16 серпня 2023 року.

При апеляційному розгляді справи представник апелянта Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Халупний А.В. та ОСОБА_9 підтримали, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Свої доводи обґрунтовували тим, що суд, ухвалюючи рішення не правильно розтлумачив норми матеріального права в частині права не члена ЖБК оскаржувати рішення загальних зборів в підстав порушення регламенту скликання та проведення зборів, а також щодо відсутності кворуму при ухваленні рішення. Крім того, на їх думку вказаний спір не підлягав розгляду порядку цивільного судочинства і підлягав розгляд господарським судом як корпоративний спір.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заперечили щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просили залишити її без задоволення, оскільки вважають, що доводи на які посилається апелянт не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просили залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представників позивача та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи установив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5 , що підтверджується договором дарування квартири від 17 грудня 2004 року.

20 листопада 2001 року було проведено державну реєстрацію Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва, запис про реєстрацію №0001283.

Рішенням Загальних зборів членів Кооперативу, оформленим протоколом №14 від 12 грудня 2016 року, було затверджено нову редакцію Статуту Кооперативу.

Протоколом Кооперативу від 15 листопада 2018 року оформлено рішення загальних зборів Кооперативу, проведених 27 жовтня 2018 року, яким затверджено витрати на послуги з управління будинками з 01 січня 2019 року у розмірі: перший поверх 6,00 грн. за один метр квадратний площі квартири, з другого по шістнадцятий поверхи у розмірі 7,00 грн. за один метр квадратний площі квартири.

Як вказано у протоколі у зборах взяли участь особисто власників і співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 в кількості 47, що становить 12,63% голосів, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 1007,4 кв.м., у письмовому опитуванні взяли участь особисто власників і співвласників в кількості 213 осіб, що становить 57,26% яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 4934 кв.м.; особисто власників і співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 в кількості 33, що становить 9,4% голосів, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 837 кв.м., у письмовому опитуванні взяли участь особисто власників і співвласників в кількості 197 осіб, що становить 56,13% яким належать квартири та/або нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку загальною площею 4143 кв.м.

За вказане рішення проголосували: «за» - 383 власників і співвласників, що становить 52,97%, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 8447,5 кв.м., «проти» - 340 власників і співвласників, що становить 47,03%, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 7535,78 кв.м.

Вважаючи вказане рішення зборів таким, що не відповідає вимогам закону та Статуту Кооперативу, прийняте з порушенням вимог закону та установчих документів під час скликання та проведення зборів, та таким, що порушує його права як власника нерухомого майна у будинку, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Судом встановлено, що співвласники багатоквартирних будинків АДРЕСА_2 не створили об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації кооперативу) та не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, а тому Житлово-будівельний кооператив «Іумруд-3» Дарницького району міста Києва продовжує здійснювати утримання та обслуговування вказаних багатоквартирних будинків та мав право ухвалювати рішення про встановлення тарифів (розміру витрат) на такі послуги.

Матеріли справи свідчать, що згідно із Звітом ревізії фінансово-господарської діяльності ЖБК «Іумруд-3» Дарницького району міста Києва за період 2018 року при перевірці ревізійною комісією виявлено, що у протоколі № 15/11 від 15 листопада 2018 року наявні технічні помилки в його оформленні, а саме: невірно вказані дата та номер протоколу, а також змінено підрахунок голосування при оформленні протоколу (невірний метод підрахунку голосів, оскільки окрім голосів членів кооперативу, які взяли участь у загальних зборах від 28 жовтня 2018 року (згідно списку - додаток 1 до протоколу загальних зборів), підраховувалися голоси власників квартир, що не відповідає положенням Статуту Кооперативу). Тому Комісія вказала, що загальні збори членів Кооперативу, які відбулися 28 жовтня 2018 року мають буди оформлені протоколом за правильними № 28/10 та датою 28 жовтня 2018 року, а результати голосування по питання порядку денного мають буди оформлені відповідно до результатів голосування згідно списку - додаток 1 до протоколу загальних зборів.

Як слідує з протоколу № 28/10 від 28 жовтня 2018 року на загальних зборах членів Кооперативу присутні 130 членів Кооперативу, а за питання порядку денного, в тому числі і питання № 2 - питання внесків (послуги на утримання будинку і прибудинкової території) проголосували: «за» - 88 членів кооперативу, «утримались» - 42 членів кооперативу, «проти» - 0 членів кооперативу.

Як пояснив у поданому клопотанні представник відповідача - адвокат Єркін М.М., вказаним протоколом на виконання зауважень ревізійної комісії правління Кооперативу привело оформлення рішення загальних зборів ЖБК «Ізумруд-3» про встановлення з 01 січня 2019 року розміру витрати на послуги з управління будинками ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва у відповідність до Статуту Кооперативу та фактичних обставин проведення вказаних зборів.

З огляду на викладене, фактично протокол № 28/10 від 28 жовтня 2018 року є новою редакцією протоколу № 15/11 від 15 листопада 2018 року, яким оформлено одне і те саме рішення загальних зборів ЖБК «Ізумруд-3» про встановлення з 01 січня 2019 року розміру витрат на послуги з управління будинками ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва.

Оцінюючи обставини прийняття та оформлення спірного рішення загальних зборів з урахуванням самостійно внесених Кооперативом виправлень у протокол, яким оформлені результати голосування на зборах 28 жовтня 2018 року, суд виходив із того, що з наданих відповідачем списку членів ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва станом на 28 жовтня 2018 року членами Кооперативу була 171 особа. Отже, відповідно до п. 9.8. Статуту Кооперативу загальні збори є правомочними, якщо на них присутні більше половини членів Кооперативу, тобто 86 осіб.

З протоколу №28/10 від 28 жовтня 2018 року слідує, що у зборах взяли участь 130 членів Кооперативу, з яких 88 проголосували за ухвалення оскаржуваного рішення, «утримались» - 42 членів Кооперативу, «проти» - 0 членів Кооперативу.

Суд звернув увагу на розбіжності у цьому протоколі та у Додатку № 1 «Список членів ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 » щодо голосування по питанню № 2 згідно протоколу № 28/10 від 28.10.2018, згідно з яким проголосували «утримався» 5 осіб (номери у Списку - 66, 94, 100, 103, 105) та «проти»- 2 особи (номери у Списку - 52, 92). Інші із 130 присутніх проголосували - «за», що вочевидь суперечить відомостям, вказаним у протоколі

За твердженнями позивача 37 осіб, які прийняли участь у голосуванні не є членами ЖБК (т. 2, а.с. 38), 4 особи - невідомі люди, які розписувалися за членів ЖБК ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), а 19 осіб, вказаних у листі опитування не є членами ЖБК, натомість членами ЖБК є їх родичі (т.2, а.с. 38 на звороті). Таким чином, на думку позивача, лише 71 особа, присутня на загальних зборах є членом Кооперативу, а отже збори відбулися з порушенням п. 9.8. Статуту Кооперативу, оскільки на них були присутні менше половини членів Кооперативу.

Відповідач натомість зазначив, що у загальних зборах Кооперативу, які відбулися 28 жовтня 2018 року взяли участь 89 членів Кооперативу, тобто більше половини з 171 членів Кооперативу, а тому збори були правомочними. При цьому відповідач вважав, що відсутні підстави для неврахування голосів членів Кооперативу замість яких розписувався хтось один з подружжя, що підтверджується зокрема, свідком ОСОБА_7 .

Суд не погоджуючись із вказаним твердженнями відповідача, зазначив, що у пункті 9.9 Статуту вказано, що замість члена кооперативу на загальних зборах членів кооперативу, може бути присутня уповноважена ним особа. Довіреність на право участі та голосування на загальних зборах членів кооперативу, видана фізичною особою, посвідчується у порядку визначеному законодавством. Уповноважена особа може представляти інтереси одного члена кооперативу. Крім цього відповідно до ст. 15 Закону України «Про кооперацію» кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Враховуючи наведене вище суд дійшов висновку, що на загальних зборах Кооперативу 28 жовтня 2018 року була відсутня більша половина членів Кооперативу, а тому оскаржуване рішення, оформлене як протоколом 15/11 від 15 листопада 2018 року, так і протоколом 28/10 від 28 жовтня 2018 року, прийнято за відсутності кворуму, що є безумовною підставою для визнання недійсними таких рішень загальних зборів Кооперативу у зв`язку з порушенням прямої вказівки Закону.

Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад, а також пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 2 та частині першій статті 3 ГК України, відповідно до яких як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 20 ГПК України визначено коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, зокрема і справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до частини першої статті 83 ЦК Україниюридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 94 ГК України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені Законом України "Про кооперацію".

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності (абзац третій статті 2 Закону України "Про кооперацію").

Відповідно до абзаців першого, другого та четвертого статті 15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, у тому числі, утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу.

Виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу (абзац перший статті 16 Закону України "Про кооперацію").

Отже, Закон визначає кооператив як юридичну особу, утворену фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом "Про кооперацію".

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та / або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статі 2, 23 Закону "Про кооперацію").

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18.

Закон України від 15 грудня 2006 року N 483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" відніс до підвідомчості господарських судів справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Стаття 20 Господарського процесуального кодексу України визначає юрисдикцію господарських судів: справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Критеріями визначення юрисдикції спору (корпоративний це спір або спір про право цивільне) визнаються:

а) характер спірних правовідносин - корпоративні відносини мають бути пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням юридичної особи корпоративного типу, набуттям, здійсненням та припиненням корпоративних прав як різновиду суб`єктивних цивільних прав; а цивільні - із захистом цивільного права;

б) суб`єктний склад сторін - сторонами спору є юридична особа корпоративного типу, її учасники (засновники, акціонери, члени), у тому числі учасник, який вибув (носій корпоративних прав), посадова особа; чи особа не має у цій юридичній особі корпоративних прав;

в) предмет спору - захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, порушеного певними діями (бездіяльністю) у процесі створення, діяльності, управління або припинення юридичної особи корпоративного типу, набуття, здійснення або припинення корпоративних прав та обов`язків учасників (засновників, акціонерів, членів) такої юридичної особи, чи захист цивільних прав і інтересів, що випливають з інших цивільних правовідносин, зокрема правовідносин інвестування або споживчих правовідносин.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 750/319/18, у якій суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо цивільно-правового характеру спору, який виник у зв`язку з виконанням умов кооперативних договорів про внесення пайових внесків та отримання у власність побудованого кооперативом житла. Зазначено, що з урахуванням дійсного змісту правовідносин між сторонами назва грошових коштів пайовими внесками, а договорів - кооперативними на їх інвестиційну природу не впливає. З огляду на те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань за договорами будівництва нерухомості за кошти замовника, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено судом першої інстанції позивач у справі ОСОБА_1 не є членом ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва ці обставини справи визнанні сторонами та не заперечуються, тому доводи апелянта проте, що вказаний спір віднесений до компетенції господарського судочинства є хибним, та не приймається колегією суддів як підстава для скасування ухваленого у справі рішення суду.

Також із матеріалів справи вбачається, що згідно п. 2.1 Статуту ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва метою створення та діяльності Кооперативу є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів Кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, а також забезпечення: належного утримання будинку та прибудинкової території; виконання членами Кооперативу та іншими власниками квартир та/або нежитлових приміщень в будинку Кооперативу вимог «Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території» затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76, Житлового кодексу Української РСР, Закону України «Про кооперацію».

Згідно п. 9.2.5 вказаного Статуту до компетенції Загальних зборів членів кооперативу віднесено затвердження цільових внесків, зокрема внесків на утримання будинку та прибудинкової території, внесків на проведення поточного ремонту, внесків на проведення капітального ремонту, внесків на погашення кредиту, тощо (а.с. 16 т.1).

Згідно п.9.4 рішення Загальних зборів членів Кооперативу є обов`язковими для всіх членів Кооперативу та інших власників квартир та/або нежитлових приміщень в будинку Кооперативу, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття відповідного рішення.

Зазначений Статут затверджений рішенням загальних зборів членів ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва 13 грудня 2016 року ( а.с. 10 т.1)

Згідно договору дарування квартири від 17 грудня 2004 року позивач у справі ОСОБА_1 отримав у дар від громадянина ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 9 т.1).

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року у цивільній справі №753/9312/21 було задоволено позовні вимоги ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва до ОСОБА_1 та стягнуто з останнього на користь ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва заборгованість за сплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 9477 грн. 50 коп., інфляційні нарахування 768 грн. 19 коп., три відсотки річних 211 грн. 62 коп., судовий збір 2270 грн., витрати на правову допомогу 6500 грн., а всього стягнути 19 227 /дев`ятнадцять тисяч двісті двадцять сім тисяч/ грн. 31 коп. (а.с. 20-22 т.1).

Ухвалюючи рішення у вказаній справі та визначаючи розмір заборгованості ОСОБА_1 суд прийняв як належний доказ рішення загальних зборів членів ЖБК «Ізумруд-3», від 15 листопада 2018 року оформленим протоколом №15/11, згідно до якого було встановлено з 01 січня 2019 року розмір витрат на послуги з управління будинками ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району м. Києва (АДРЕСА_1) на першому поверсі - 6,00 грн. за 1 кв.м. площі квартири, з 2 по 16 поверхи - 7,00 грн. за 1 кв.м. площі квартири.

Позивач у справі оспорюючи вище вказане рішеннія загальних зборів членів ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району м. Києва (АДРЕСА_1) посилається на те, що воно ухвалено з порушенням Статуту ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району м. Києва та Закону України «Про кооперацію» оскільки ухвалено за відсутності належного кворуму учасників товариства.

Суд першої інстанції, задовольняючи вказаний позов виходив саме із доведеності даних вимог позивача у справі.

Однак колегія суддів не може погодитися із даним висновком оскільки він ухвалений з неправильним тлумаченням норм матеріального права та не відповідає правовим висновкам викладеним у постановах Верховного Суду.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.20 ГК кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, утискають права та законні інтереси суб`єкта господарювання.

При цьому позивач має довести порушення оскаржуваним рішенням своїх прав та/або законних інтересів.

Водночас порушення порядку скликання та проведення загальних зборів можуть бути підставою для визнання рішень загальних зборів недійсними лише за позовами учасників товариства, в даному випадку членів кооперативу, а не третіх осіб, адже у таких випадках йдеться про порушення права на управління товариством (кооперативом), яким треті особи - не учасники (не члени кооперативу) товариства не наділені.

Недотримання вимог закону та установчих документів юридичної особи під час скликання і проведення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю не може визнаватися порушенням прав тих осіб, які не є учасниками (акціонерами, членами) цієї юридичної особи. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №910/7847/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №910/15792/14, від 22 травня 2019 року у справі №904/7274/17, від 09 грудня 2020 року у справі № 914/2259/17, від 28 липня 2021 року у справі № 918/456/20, від 18 грудня 2024 року у справі № 907/780/21.

Таким чином суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір не врахував, що позивач у справі ОСОБА_1 не будучи членом ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району м. Києва (АДРЕСА_1) не вправі оспорювати рішення загальних зборів членів кооперативу з підстав недотримання вимог закону та установчих документів - Статуту ЖБК під час скликання і проведення загальних зборів членів ЖБК, оскільки вказані порушення не можуть визнаватися порушенням його прав при вчиненні вказаних процедур кооперативу.

Оскільки відповідно до п. 9.4 Статуту ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району м. Києва (АДРЕСА_1) рішення Загальних зборів членів Кооперативу є обов`язковим до виконання в тому числі і не членам кооперативу тому позивач у справі ОСОБА_1 , будучи власником квартири АДРЕСА_5 вправі був доводити, що затвердженні вказаними зборами тарифи на утримання будинку та прибудинкової території порушують його права та надавати доводи щодо не відповідності вказаних тарифів дійсним витратам. Однак позивач належних та допустимих доказів вказаним обставинам суду не подавав, обмежившись лише оскарженням рішення зборів членів ЖБК щодо не легітимності проведених зборів членів ЖБК (відсутності кворуму для ухвалення відповідного рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення судом спору у даній справі, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у справі ЖБК «Ізумруд-3» Дарницького району м. Києвапри подачі апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 1362 грн тому вказані витрати повинні бути компенсовані відповідачу за рахунок позивача у справі.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва про визнання протиправним та скасування рішення щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги.

Стягнути з ОСОБА_1 ( прож. АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва (зареєстр. 02055 м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 23 ) витрати по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 1362 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв