Справа №464/951/25
пр № 2-н/464/382/25
У Х В А Л А

13 лютого 2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги з розподілу природного газу,

у с т а н о в и л а:

Заявник за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду із даною заявою про видачу судового наказу.

За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов наступного висновку.

У ст.ст.160, 163, 167 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Розгляд заяви у наказному провадженні проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як унормовано ст.ст.1, 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Заявником заявлено вимоги про стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги з розподілу природного газу за період з вересня 2023 року по вересень 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .

За відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманими в порядку ст.165 ЦПК України, зареєстроване місце проживання боржника за адресою: АДРЕСА_2 .

Як регламентовано ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів Національної поліції, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, Бюро економічної безпеки України, Національного банку України, Національного антикорупційного бюро України, Національного агентства з питань запобігання корупції, приватних виконавців, адвокатів, нотаріусів інформація з Державного реєстру прав у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб`єктом права чи за об`єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги").

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 лютого 2025 року за № 413108915 квартира АДРЕСА_3 з 14 липня 2023 року належить на праві власності ОСОБА_2 , дані про належність боржнику указаної квартири на праві власності відсутні.

За установлених вище обставин сам по собі розрахунок заборгованості, долучений заявником, не є достатнім та належним доказом наявності заборгованості за спірною квартирою саме у боржника, адже відомості про належність боржнику права власності чи наявність у нього іншого володіння, користування вказаною квартирою відсутні.

У порядку ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтування заявником заборгованості з покликанням на постанову Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 466/4285/24 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за послуги з розподілу природного газу не береться до уваги, адже згідно з вимогами наведеної вище норми закону підлягають урахуванню саме постанови Верховного Суду, постанови суду апеляційної інстанції до них не належать.

Зважаючи на законодавчі положення, наведені обставини справи у своїй сукупності не свідчать про наявність у заявника безспірної заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. У наказному провадженні суд позбавлений можливості встановити безспірність грошової вимоги заявника, достатні дані, які б давали підстави для винесення судового наказу, відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу. Крім того, згідно із п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч.2 ст.167 ЦПК України).

З огляду на викладене у видачі судового наказу про стягнення заборгованості із оплати житлово-комунальних послуг слід відмовити. Відмова у видачі судового наказу із наведених підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків або в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.165, 258-260 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 13 лютого 2025 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО