Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4190/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Стасюк Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що водій ОСОБА_3 18.02.2022 о 01 год 00 хв в м. Виноградів по вул. Копанській керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Caddy, н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з огорожею і в`їхав у житловий будинок за АДРЕСА_1 . Внаслідок даної ДТП пошкоджено огорожу, житловий будинок, автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою суду від 31.03.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбачено ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень (справа № 299/1362/22).

Іншою постановою Виноградівського районного суду від 21.03.2022 у справі № 299/1389/22 Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення по ст. 130 КупАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. та позбавлено права керування т/з строком на 1 рік.

Процесуальне судочинство визначає основне правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Отже, преюдиційні факти це факти встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі, нагадав Верховний Суд, розглядаючи справу №234/16272/15-ц.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач та його сім`я (дружина та двоє дітей) є потерпілими у даному провадженні, оскільки за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення відповідачем, сім`я позивача опинилась на вулиці під час зими, їх будинок вщент зруйновано.

Майнові збитки відповідач не бажає компенсувати, внаслідок чого позивач змушений був звертатися до страхової компанії, на усні та письмові пропозиції відповідач не реагує, поводить себе хамовито, навіть не розуміє значення своїх дій, в нього відсутнє нормальне ставлення до наслідків знищення майна позивача.

Такі неправомірні дії відповідача заподіяли позивачу матеріальну шкоду, внаслідок чого він вже поніс значні витрати від ДТП.

06 липня 2022 року СК Гардіан ТДВ оплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 127 400 гривень.

Однак сума майнових збитків значно перевищує суму вищевказаного страхового відшкодування, а тому позивач змушений просити суд стягнути з відповідача різницю.

Відповідно до висновку експерта № Д-23/24 від 13.06.2024 розмір майнової шкоди (збитків) становить 555899,03 грн.

Оскільки страхова компанія оплатила суму 127400 грн., то непогашена різниця майнової шкоди становить 428 499,03 грн.

Даним правопорушенням позивачу було заподіяно майнову шкоду, яка виражається в пошкодженні огорожі та будинку позивача, внаслідок протиправних дій відповідача, який будучи у стані алкогольного сп`яніння, допустив зіткнення з огорожею і в`їхав у житловий будинок за АДРЕСА_1 . Внаслідок даної ДТП пошкоджено огорожу, житловий будинок, ремонт яких неможливий. На даний час, позивач збудував новий будинок, оскільки пошкоджений будинок не підлягав відновленню після описаної ДТП. Відповідач компенсував тільки моральну шкоду за стрес і емоційний дискомфорт, майнові збитки сплачувати він відмовляється, оскільки вважає, що «… страхова компанія відшкодувала всі збитки…».

А тому позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 428 499,03 гривень, витрати на проведення експертизи в розмірі 20 000 гривень та процесуальні витрати.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач вважає позов безпідставними та необґрунтованими. Відповідач не визнає, що сума страхових виплат не є достатньою для відшкодування завданих збитків, а пошкоджений будинок не підлягав відновленню.

Після вказаної в позові ДТП, відповідач 10 місяців забезпечував позивача та його сім`ю житлом, запропонував позивачу відремонтувати пошкоджений будинок, однак позивач відмовився відновити пошкоджений будинок та повідомив відповідача, що хоче збудувати інший будинок в іншому місці. Позивач не захотів відновлювати пошкоджений будинок та вирішив збудувати новий будинок за рахунок відшкодування шкоди в даній справі. Відшкодування завданої шкоди має на меті відновлення стану до порушення права, а не покращення попереднього становища. Майнова шкода завдана позивачу була відшкодована за рахунок страхового відшкодування в повному обсязі. Висновок експерта наданий позивачем не відповідає методикам проведення відповідних експертиз, не містить належного обґрунтування та суперечить нормам права. Експерт не вказує обґрунтовані мотиви та об`єктивні обставини, які стали передумовою для висновків експерта. Позивач не надав суду матеріали, які використовувалися під час проведення експертизи, що унеможливлює як її аналіз та надання оцінки об`єктивності її проведення, так і проведення повторної експертизи з використанням даних, які були використані під час проведення первинної експертизи. Вважаю, що ненадання суду та сторонам копій документів, які використовувалися під час проведення експертизи унеможливлює виконання завдань цивільного судочинства. Позивач фактично знищив об`єкт оцінки, а через два роки зробив його оцінку та просить відшкодувати шкоду. Позивач немає жодних доходів, як він сам зазначає єдиний дохід за останні декілька років це отримане ним страхове відшкодування. Поряд з тим позивач збудував новий будинок на іншому місці, методом виключення можна прийти до висновку, що таке будівництво відбулося за рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Відповідач не надав жодного доказу походження коштів для будівництва нового будинку, подав клопотання про звільнення від судового збору в якому зазначив про відсутність у нього доходів, що свідчить про те, що будівництво проведено за рахунок страхового відшкодування.

Страховий платіж повністю покриває вартість відновлювального ремонту (матеріальних збитків завданих пошкодженням житлового будинку). Окрім вказаного важливим фактором є та обставина, що згідно звіту про незалежну оцінку №G-17693 однозначним є висновок про те, що будинок підлягав відновлювальному ремонту. За вказаних обставин представник відповідача вважає, що позивач не надав належних та достатніх доказів, не довів наявність обставин достатніх для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили такі задоволити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача заперечив позовні вимоги та просив у задоволенні таких відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що водій ОСОБА_3 18.02.2022 о 01 год 00 хв, в м. Виноградів по вул. Копанській, Берегівського району, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Caddy, н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з огорожею і в`їхав у житловий будинок за АДРЕСА_1 . Внаслідок даної ДТП пошкоджено огорожу, житловий будинок, автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою суду від 31.03.2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбачено ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень на користь держави (справа № 299/1362/22) (а.с.19-20).

Іншою постановою Виноградівського районного суду від 21.03.2022 у справі № 299/1389/22 відповідача визнано винним у вчиненні адмінправопорушення по ст. 130 КупАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. та позбавлено права керування т/з строком на 1 рік (а.с.38-44).

Процесуальне судочинство визначає основне правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Суд дійшов висновку, що преюдиційні обставини - це обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили; преюдиційність грунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Протиправними діями відповідача спричинено збитки у вигляді заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

Отже, преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі, нагадав Верховний Суд, розглядаючи справу №234/16272/15-ц.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач та його сім`я (дружина та двоє дітей) є потерпілими у даному провадженні,оскільки за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення.

Такі дії відповідача заподіяли позивачу матеріальну шкоду, внаслідок чого він вже поніс значні витрати від ДТП.

06 липня 2022 року СК Гардіан ТДВ оплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 127 400 гривень.

Однак сума майнових збитків значно перевищує суму вищевказаного страхового відшкодування.

Так, відповідно до висновку експерта № Д-23/24 від 13.06.2024 розмір майнової шкоди (збитків) становить 555899,03 грн. (а.с.49-73).

Висновок експерта містить докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством, відповідає ст. 102 ЦПУ України, а тому є належним й допустимим доказом.

Оскільки страхова компанія оплатила суму 127400 грн., то непогашена різниця майнової шкоди становить 428 499,03 грн.

Суд враховує, що вартість житлового будинку на час купівлі позивачем у 2016 році є значно меншою, ніж вартість матеріальних збитків визначених експертом 13.06.2024 року на час проведення оціночно-будівельного дослідження (а.с.21-24, 49-73). Однак, ураховуючи час коли майнову шкоду було спричинено позивачу, суд бере до уваги саме висновок експерта від 13.06.2024 року.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01.03.2013р., п.п.4,6 зазначено про те, що при вирішенні позову про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Зазначене у запереченні на позов щодо того, що позивач збудував новий будинок на іншому місці і таке будівництво відбулося за рахунок відшкодування матеріальної шкоди, не надав жодного доказу походження коштів для будівництва нового будинку, подав клопотання про звільнення від судового збору в якому зазначив про відсутність у нього доходів, не доведено у судовому засіданні, що будівництво проведено тільки за рахунок страхового відшкодування і відповідно страховий платіж повністю покриває вартість відновлювального ремонту (матеріальних збитків завданих пошкодженням житлового будинку). Разом з тим у судовому засіданні спростовано ту обставину, що згідно звіту про незалежну оцінку однозначним є висновок про те, що будинок підлягав відновлювальному ремонту.

За вказаних обставин позивач надав належні та достатні докази які досліджену у судовому засіданні, а саме: договори купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки (а.с.21-29), висновок експерта №Д-23/24 від 13.06.2024 року (а.с.49-73), матеріали страхової справи (а.с. 151-242).

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування, що доведено матерілами справи .

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц).

Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача. Такий висновок зробив ВС у постанові №753/7281/15-ц від 23 січня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

У судовому засіданні доведено, що протиправними діями/правопорушенням відповідача позивачу було заподіяно майнову шкоду, яка яка полягала в пошкодженні огорожі та руйнуванню житлового будинку позивача, внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_3 , який у стані алкогольного сп`яніння допустив зіткнення з огорожею і в`їхав у житловий будинок за АДРЕСА_1 . Внаслідок даної ДТП пошкоджено огорожу, житловий будинок, ремонт яких неможливий.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приймає рішення про задоволення позову у повному обсязі.

З рахунку-фактури №ІNV-0002 від 18.06.2024 р. слідує, що представником позивача замовлено експертизу вартість якої становить 20 000 грн., згідно квитанцій така оплачена представником позивача ОСОБА_2 (а.с.47-48, 75).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК УКраїни судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача в разі задоволення позову повністю.

Відповідно із відповідача на користь позивача підлягає стягненню процесуальні витрати: 20 000 гривень за проведення експертизи та 4285 гривень зі сплати судового збору (а.с. 47-48, 75, 85).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 428 499,03 гривень, а також процесуальні витрати: 20 000 гривень за проведення експертизи та 4285 гривень зі сплати судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.02.2025 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк