Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3338/24
Провадження № 2/376/340/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретаря судових засідань Гіптенко Є.О.,

представника позивача Захарової Я.В.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача КС «Центр фінансових послуг» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит.

В обґрунтування позову зазначив, що 09.06.2020 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №В-28/044/20/190/99С про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 10 685,77 грн..

Позивач виконав умови кредитного договору та перерахував кошти в сумі 10 685,77 грн. згідно його заяви від 09.06.2020 року на цільовий внесок в додатковий капітал.

09.06.2020 року від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 10 685,77 грн.. Позивач повернув відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав.

Проте, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала належним чином, кредитні кошти не повернула, тому станом на 09.10.2024 року у ОСОБА_1 перед позивачем виникла заборгованість у сумі 17 106,84 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту за період з 07.04.2023 року по 09.10.2024 року 4 501,70 грн., заборгованість за відсотками за період з 07.04.2023 року по 09.10.2024 року 12 605,14 грн.

У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь КС «Центр фінансових послуг» заборгованість за договором у розмірі 17 106,84 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 27.11.2024 р. у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивача Захарова Я.В. просила позов задовольнити у повному обсязі та надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Наголосила, що кредитний договір чинним до 29.06.2025 року.

У судовому засіданні відповідач вказала, що вона дійсно оформила кредитний договір і отримала кошти. Вказала, що заборгованість не сплачувала у зв?язку з відсутністю коштів, проте надалі борг буде погашати.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що09 червня 2020 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №В-28/044/20/190/99С про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 6-8).

Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов?язується надати позичальнику кредит у сумі 10 685,77 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.3.1 Кредитного договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання Договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок відповідача в додатковий капітал за його заявою.

09.06.2020 р. відповідач звернулася до КС «Центр фінансових послуг» із заяво про зарахування суми за кредитним договором №В-28/044/20/190/99С на добровільний цільовий внесок в додатковий капітал у сумі 10 685,77 грн. (а.с. 9).

Відповідно до довідки КС «Центр фінансових послуг» від 09.06.2020 р. сума 10 685,77 грн. зарахована на добровільний цільовий внесок в додатковий капітал (а.с. 9).

09.06.2020 р. відповідач звернулася до позивача із заявою про повернення добровільного цільового внеску в додатковий капітал у сумі 10 685,77 грн. (а.с. 10).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 09.06.2020 року позивач перерахував відповідачу грошові кошти за договором про споживчий кредит №В-28/044/20/190/99С (а.с. 10).

Згідно з п. 3.2 плата за користування кредитом (проценти) становить 78 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Збільшення процентної процентної ставки за договором можливе виключно за письмової згоди позичальника. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок кредиту за кожен день користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Визначені цим пунктом проценти за користування кредитом нараховується з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до закінчення строку дії договору включно.

Відповідно до п. 3.3 кредит надається строком на 60 (шістдесят) місяців. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів.

Згідно з п.3.4 сторони домовилися, що строк позовної давності за договором складає 10 (десять) років, у тому числі щодо неустойки.

Відповідно до п. 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 09 червня 2025 р.

ОСОБА_1 своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості не сплачувала, тому позивачем була нарахована заборгованість станом на 09.10.2024 року в сумі 17 106,84 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту за період з 07.04.2023 року по 09.10.2024 року 4 501,70 грн., заборгованість за відсотками за період з 07.04.2023 року по 09.10.2024 року 12 605,14 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 4-5).

Крім того, в розрахунку заборгованості позивачем зазначено, що питання про стягнення процентів в сумі 23 543,28 грн. за період з 10.06.2020 р. по 06.04.2023 р. та прострочення тіла кредиту станом на 06.04.2023 р. в сумі 1 731,33 грн. розглянуте в Сквирському районному суді Київської області.

Сплата вказаних сум за рішенням суду врахована при обчисленні суми заборгованості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивачем доведено на підставі наданих доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими вона користувався, однак допустила неналежне виконання своїх обов`язків, порушила умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики та відсотків за користування нею.

Доказів, які б спростовували правильність наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості є належним доказом.

Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №В-28/044/20/190/99С від 09.06.2020 року у розмірі 17 106,84 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту за період з 07.04.2023 року по 09.10.2024 року 4 501,70 грн., заборгованість за відсотками за період з 07.04.2023 року по 09.10.2024 року 12 605,14 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц).

Представник позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надала: копію договору про надання правничої допомоги від 22.10.2024 р., копію акту приймання передачі наданих послуг від 29.10.2024 р. до договору про надання правничої допомоги від 22.10.2024 р. та копію платіжної інструкції №113 від 29.10.2024 р., відповідно до яких визначено розмір витрат на правничу допомогу, який складає в сукупності 3 000,00 грн. (а.с. 11-12, 13, 14).

Суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 24.01.2022 у справі № 757/36628/16-ц, від 26.07.2022 у справі № 910/1209/21, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 у постанові Верховного суду від 28.06.2023 року у справі № 463/2001/19, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Враховуючи вищезазначене, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, суд дійшов висновку, що представник позивача підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у формі погодинної оплати та є визначеним в розмірі 3 000,00 грн., який підлягає розподілу за результатами розгляду справи, що відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 141, 264-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» - заборгованість за договором про споживчий кредит №В-28/044/20/190/99С в розмірі 17 106 (сімнадцять тисяч сто шість) грн. 84 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2025 року.

Суддя І.Г.Батовріна