Справа № 209/608/17
Провадження № 4-с/209/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в особі головуючої судді Левицької Н.В. перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 про протиправність дій державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парфеньтєвої Анастасії Василівни та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №74989589, стягувач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2024 до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська суд надійшла скарга ОСОБА_1 в порядку ст. 447 ЦПК України на протиправність дій державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парфеньтєвої Анастасії Василівни, яка подана скаржником через засоби поштового зв`язку, згідно відбитку штемпелю на конверті 04.02.2025.

У поданій скарзі ОСОБА_1 просить суд:

поновити строк для подання скарги в порядку ст. 447 ЦПК України, визнавши причину його строку поважною;

визнати протиправними дії/бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парфеньтєвої Анастасії Василівни щодо відкриття 14.05.2024 виконавчого провадження №74989589 без заяви стягувача ОСОБА_2 , в порушення п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», неповернення без прийняття до виконання, за відсутності ухвали суду про заміну сторони стягувача у виконавчому листі, виконавчого листа №209/608/17 виданого 23.05.2017 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області неналежному стягувачу ОСОБА_3 , в порушення п.п. 6 п. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»;

визнати протиправними та скасувати постанову від 14.05.2024 про відкриття виконавчого провадження №74989589 та постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2024 №74989589 з ідентифікатором доступу, винесенні ОСОБА_4 , державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Подану скаргу обґрунтовує тим, що державним виконавцем 14.05.2024 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 74989589 та протиправно розпочато примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа № 209/608/17 виданого 23.05.2017 за відсутності заяви стягувача, оскільки у матеріалах виконавчого провадження № 74989589 немає належним чином оформленої заяви стягувача ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №209/608/17, виданого 23.05.2017. Вважає, що заява про примусове виконання рішення від 09.05.2024, за підписом ОСОБА_3 не може вважатися заявою стягувача, оскільки судом не ухвалювалось рішення про заміну сторони у виконавчому листі №209/608/17, який виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 23.05.2017, із ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Станом на 09.05.2024 та на 04.02.2024 ОСОБА_2 не зверталась до суду про заміну сторони стягувача у виконавчому листі. До заяви не долучено документи, які б свідчили про заміну прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 та у тексті заяви від 09.05.2024 за підписом ОСОБА_3 не вказаний номер виконавчого листа та не зазначено дата видачі такого виконавчого листа. На думку заявника, державний виконавець протиправно надала статус стягувача у ВП №74989589 неналежному стягувачу ОСОБА_3 , оскільки прізвище ОСОБА_5 взагалі відсутнє у виконавчому листі та станом на 04.02.2025 у автоматизованій системі виконавчого провадження немає жодного документа, яким можна ототожнити ОСОБА_2 із ОСОБА_3 .. Відтак вважає, що прийняття до примусового виконання виконавчого листа №209/608/17 від 23.05.2017 за відсутності ухвали про заміну сторони стягувача, якщо припустити, що стягувач змінила прізвище із ОСОБА_6 на ОСОБА_5 , є протиправною дією із боку державного виконавця. В порушення приписів п.п. 6 п. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не повернула без прийняття до виконання виконавчий лист та протиправними діями та бездіяльністю порушує його права, як платника аліментів, оскільки прийнято до виконання виконавчий лист №209/608/17 виданий 23.05.2017.

Окрім цього, ОСОБА_1 у поданій скарзі зазначає про те, що постанову про відкриття виконавчого провадження №74989589 та постанову про відкриття виконавчого провадження №74989589 з ідентифікатором доступу не отримував та не знав, що таке виконавче провадження відкрите.

09 січня 2025 року прийшов до Дніпровського ВДВС ознайомитися із ВП №54035333, де йому усно повідомили що це виконавче провадження закінчено 01.04.2020, а виконавчий лист від 23.05.2017 №/608/19 повернутий стягувачу ОСОБА_2 згідно з її вимогою про повернення. Також державний виконавець Анастасія Парфентьєва пояснила, що 14.05.2024 відкрито нове виконавче провадження №74989589. Як зазначає ОСОБА_1 він ознайомився з тим, що було у ВП №74989589 на паперових носіях, однак заяви ОСОБА_3 про примусове виконання рішення 09.05.2024 там не було. Ознайомитися і роздрукувати заяву ОСОБА_3 від 09.05.2024 зміг лише 04.02.2025, коли стало можливим працювати із АСВП, при цьому про відновлення роботи АСВП оголосили 20.01.2025, проте, як вказує скаржник система була перегружена і він не міг відкрити АСВП, щоб знайомитися із матеріалами ВП №74989589 повною мірою.

Відтак вказує, що саме з цієї причини, що була заблокована робота АСВП через хакерську атаку у зв`язку із збройною агресією росії, не міг своєчасно подати скаргу на дії і бездіяльність державного виконавця та скасування постанов від 14.05.2024 про відкриття виконавчого провадження №74989589, а матеріали виконавчого провадження не містять ніяких доказів про те, що він раніше був ознайомлений із виконавчим провадженням та із заявою від 09.05.2024 за підписом ОСОБА_7 .

Перевіривши подану в порядку ст. 447 ЦПК України скаргу на дотримання строків звернення до суду, а також дослідивши викладені у ній обставини та додані до неї письмові документи вважаю, що в задоволенні клопотання про поновлення пропущених строків для подання скарги до суду слід відмовити, а подану скаргу повернути без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В частині другій статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі №320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Зі змісту поданої скарги встановлено, що скаржник обґрунтовує поважність пропуску строку для подання скарги тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 74989589 він не отримував та не знав, що таке виконавче провадження відкрито. 09 січня 2025 року у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 74989589 на паперових носіях та лише 04 лютого 2025 року зміг ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження в повному обсязі у Автоматизованій системі виконавчих проваджень після відновлення роботи АСВП.

Однак, суд вважає що вказані скаржником ОСОБА_1 обставини не є достатніми, переконливими для поновлення пропущеного строку для подання скарги та не відносяться до непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами, а також не належать до тих, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що «перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод».

Як зазначає ОСОБА_1 , 09 січня 2025 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 74989589 на паперових носіях безпосередньо у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське, та як зазначає у поданій скарзі, державним виконавцем йому було повідомлено про відкриття 14.05.2024 виконавчого провадження № 74989589 за заявою від 09.05.2024. Також ОСОБА_1 вказує, що ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП) де була наявна заява ОСОБА_3 від 09.05.2024 не зміг, оскільки система була заблокована та лише 20 січня 2025 року відновлено роботу АСВП, при цьому на підтвердження вказаних доводів не надає суду жодних доказів, які б підтверджували твердження про те, що вхід у Автоматизовану систему виконавчих проваджень з 20.01.2025 по 04.02.2025 не вдавалось здійснити та що така система не працювала.

При цьому, суд вважає, що початком перебігу строку на оскарження вказаної бездіяльності та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження є 09 січня 2025 року (дата ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження), оскілки саме з цієї дати скаржнику було відомо про вчинені дії у виконавчому провадження та наявність оскаржуваних постанов державного виконавця, відтак, звернувшись зі скаргою через засоби поштового зв`язку 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 пропустив десятиденний строк для подачі вказаної скарги, передбачений статтею 449 ЦПК України.

Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_1 не доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у поновленні скаржнику строку для подачі скарги.

Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що скарга подана скаржником після закінчення процесуального строку встановленого законом і судом відмовлено в поновленні такого строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, суд приходить до висновку про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 89, 126, 127, 259 - 261, 353 - 354, 447 - 449 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги про протиправність дій державного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 74989589 - відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 про протиправність дій державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парфеньтєвої Анастасії Василівни та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №74989589 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Н.В. Левицька