Справа № 351/1719/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря Григоращук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, про встановлення факт, що має юридичне значення -

В С Т А Н О В И В:

До Снятинського районного суду звернулася ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, про встановлення факт, що має юридичне значення. Заявлені вимоги мотивувала тим, що вонанародилася в с.Іскра Октябрського району Кустанайської області Казахської РСР, про що 08 травня 1962 р. в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №26 та 19 грудня 1974 р. видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за національністю були українцями та постійно проживали на території України (колишньої Української РСР), в с.Кропивище, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Час від часу, батьки їздили на заробітки (на сезонні роботи) до колишньої Казахської РСР, де вона і народилася.

Вона навчалася в школі в с.Пилипи, Коломийського району, Івано-Франківської області, де закінчила сім класів.

В 1977 р. в неї народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нар. Місцем народження дочки зазначено с.Кропивище, Коломийського району, Івано-Франківської області.

В період з 1979 р. по 1982 р. вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 .

В 1979 р. в неї народилась дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в 1981 р. народилась ще одна дочка, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

В період з 05.04.1989 р. по ІНФОРМАЦІЯ_4 вона проживала в житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

В період з 05.04.1989 р. по 17.06.1992 р. вона була зареєстрована та проживала в житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Факт її постійного проживання на території України (зокрема, в с.Кропивище, Коломийського району, Івано-Франківської області) станом на 24 серпня 1991 р. можуть підтвердити свідки, явку яких вона забезпечить до суду.

08.11.2022 р. вона звернулася до Снятинського відділу УДМС в Івано-Франківській області із заявою про видачу їй паспорта громадянина України.

Від Снятинського відділу УДМС в Івано-Франківській області надійшла відповідь, згідно якої їй було відмовлено у видачі паспорта громадянина України та було рекомендовано звернутися до суду для підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.

Просить встановити факт постійного проживання її - ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Іскра Октябрського району Кустанайської області Казахської РСР, про що 8 травня 1962 р. в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №26 та 19 грудня 1974 р. видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву про встановлення факт, що має юридичне значення підтримали. Заявниця ОСОБА_1 пояснила, що народилася в Казахстані, де проживала три роки. А потім її батьки, які були українцями за національністю, забрали її в Україну. З того часу вона постійно проживала на території України, закінчила школу в с. Пилипи, Коломийського району Івано-Франківської області. У 1977 р. у неї народилася дочка, місцем її народження є с. Кропивище Коломийського району. Згодом у неї народилася друга донька, місцем її народження є м. Коломия. І у 1981 р. народилася третя донька. Проживала та виховувала дітей в с. Кропивище. Після 2010р. вона переїхала до старшої доньки в с. Борщів Коломийського району. Зазначила, що в 1980-х роках вона мала паспорт УРСР, який загубила. Проживала в селі, займалася підсобним господарством, офіційно ніде не працювала, є малограмотною. До цього часу не потребувала паспорта

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що у заінтересованої особи немає документів та відомостей, які б підтверджували постійне проживання заявниці на території України станом на 24.08.1991р. Із поданих представником заявника доказів встановлено, що у довідці Матеївської сільської ради № 264 від 08.08.2024 зазначено невірне прізвище заявниці, а саме: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ». У свідоцтві про народження заявниці серії НОМЕР_2 , виданого 19.12.1974 р. прізвище заявниці вказано, як « ОСОБА_8 ». До того ж, у свідоцтві про народження доньки заявниці серії НОМЕР_3 , що видане 20.08.2024, прізвище заявниці теж вказано як « ОСОБА_8 ». Аналогічне прізвище « ОСОБА_8 » вказано у довідці Матеївської сільської ради № 263 від 08.08.2024р.

Суд, вислухавши заявницю та її представника, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є братом заявниці, пояснив, що йому відомо про те, що його сестра ОСОБА_1 постійно проживала в с. Кропивище Коломийського району, а потім переїхала в с. Борщів Коломийського району, до старшої дочки. Станом на 24 серпня 1991р. він та його сестра ОСОБА_1 постійно проживали в с. Кропивище.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка є рідною сестрою заявниці, пояснила, що ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 постійно проживала в с. Кропивище разом із братом ОСОБА_9 .. Вказала, що батьки є українцями за національністю, їздили на роботу в Казахстан, там народилася сестра ОСОБА_1 .. Після чого батьки повернулися на Україну, в с. Кропивище, де постійно проживали станом на 24.08.1991р..

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є донькою заявниці, пояснила, що її мати ОСОБА_1 проживала в с. Кропивище, там вона народилася і проживала. Ходила до школи в с. Пилипи Коломийського району. В 1997р. вийшла заміж та переїхала в с. Борщів Коломийського району. Зазначила, що її мати станом на 24.08.1991р. постійно проживала в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Іскра Октябрського району Кустанайської області Казахської РСР, про що 08 травня 1962 р. в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №26 та 19 грудня 1974 р. видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Батькам вказані: батько ОСОБА_2 , Українець, мати ОСОБА_3 , українка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , орган реєстрації: Степной с/совет, Октябрьского района Кустанайской области, республіка: Казахская ССР.

Згідно cвідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Кропивище, Коломийський район, Івано-Франківська область. Батьками записані: батько ОСОБА_12 , мати позивачка ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Матеївецької сільської ради від 08.08.2024 № 263 позивачка ОСОБА_1 в період з 05.04.1989р. по 17.06.1992р. проживала в житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Матеївецької сільської ради від 08.08.2024 № 264 в житловому будинку по АДРЕСА_1 . В період з 05.04.1989р. по 17.06.1992р. були зареєстровані та проживали тринадцять осіб, в т. ч. ОСОБА_1 .

Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/1923-п від 2012.2024 в українському ономастиконі є низка власних назв з варіантною вимовою відповідного звукосполучення всередині слова на зразок: Бурячок/Бурачок, ОСОБА_13 /Майструк, Рясники/Расники і т.ін. За морфонологічними ознаками прізвище ОСОБА_8 / ОСОБА_14 належить до цієї типологічної парадигми. У базі даних експертної установи є значна кількість прецедентів взаємозамінного вживання варіантних форм таких власних назв у розмовному мовленні й документальних записах ХІХ-ХХІ ст. З урахуванням зазанченого українські записи првізивща ОСОБА_8 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ) і ОСОБА_14 (довідка видана виконкомом Матеївецької сільської ради щодо відомостей у погосподарській книзі, записи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ) та російський запис ОСОБА_8 (свідоцтво про народження, записи російською мовою ОСОБА_1 , отец ОСОБА_2 , мать ОСОБА_15 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Устатті 3 Конституції Українизакріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першійстатті 24 Конституції України.

Відповідно до частини першоїстатті 293 ЦПК Україниокреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другоїстатті 293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другоїстатті 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинностіЗаконом України "Про громадянство України"є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першоїстатті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України"громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинностіЗаконом України "Про громадянство України"проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина другастатті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинностіЗаконом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України"(13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положеньстатті 293 ЦПК Українитастатті 3 Закону України "Про громадянство України"і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України"особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно доЗакону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України "Про громадянство України"визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Отже, на підставі статті 8 Закону України "Про громадянство України" встановлюється набуття громадянства України.

Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положеньЗакону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України"і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно достатті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд заслухавши свідків, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 доведено факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України (13 листопада 1991 року), тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Задоволення заяви не порушує прав, свобод та інтересів заінтересованих осіб та інших осіб.

Керуючись 12, 13, 81, 206, 259, 268, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Іскра Октябрського району Кустанайської області Казахської РСР, про що 08.05.1962 р. в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 26 та 19.12.1974 р. видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , на ткриторії України станом на 24 серпня 1991р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Ігор СЕГІН