Провадження №: 2-п/755/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про скасування заочного рішення та передачу справи за підсудністю

"12" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у цивільній справі № 759/15889/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 1) заборгованість за спожиті до

01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13 791,80 грн; 2) заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі

43 487,79 грн; 3) заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3 083,65 грн; 4) заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 424,74 грн; 5) витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн; 6) судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю. Підсудність справи визначено на підставі частини першої статті 27 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Виниченко Л.М.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Задоволено клопотання про витребування доказів.

29 жовтня 2021 року на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надано витребовувану інформацію.

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою відомого зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «за закінченням встановленого терміну зберігання».

14 грудня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 759/15889/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

14 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гладченко А.В., звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка обґрунтована тим, що відповідач не приймав участі у судовій справі, не був повідомлений за своїм зареєстрованим місцем проживання про розгляд справи, оскільки з 16 вересня 2021 року місце проживання відповідача зареєстровано за іншою адресою. Водночас, з 25 вересня 2021 року відповідач виїхав за межі території України та не повертався до липня 2024 року. Про ухвалення Дніпровським районним судом міста Києва рішення по справі

№ 759/15889/21 дізнався випадково під час отримання юридичної консультації з інших питань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від

14 листопада 2024 року заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

26 листопада 2024 року судом витребувано матеріали цивільної справи № 759/15889/21 з Відділу архівних справ Дніпровського районного суду міста Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у цивільній справі № 759/15889/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 12 грудня 2024 року на 14 год. 00 хв.

У судове засідання 12 грудня 2024 року сторони не з`явилися, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гладченко А.В., до суду надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із зайнятістю адвоката у інших судових засіданнях.

Наступне судове засідання призначено на 29 січня 2025 року на 10 год. 00 хв.

24 січня 2025 року (вхід. № ЕП-903) відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення без участі заявника.

27 січня 2024 року (вхід. № ЕП-1006) до суду повторно надійшла заява відповідача

ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без участі заявника.

Судове засідання, призначене на 29 січня 2025 року на 10 год. 00 хв., знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Хромової О.О. на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 12 лютого 2025 року на 10 год. 30 хв.

12 лютого 2025 року у судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Заявник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд заяви без його участі.

Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенрго», у судове засідання 12 лютого 2025 року свого представника не направив, про причини неявки не повідомив, правом на подання заперечень не скористався.

Згідно із частиною першою статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

14 грудня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 759/15889/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенрго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволено, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води станом на 01 травня 2021 року у розмірі 70 787,98 грн, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн та витрати, пов`язані із підготовкою справи до судового розгляду у розмірі 33,00 грн, а всього 73 090,98 грн.

Відповідно до частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

За матеріалами справи убачається, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи за адресою відомого зареєстрованого місця проживання, що підтверджується матеріалами справи. Також з матеріалів справи встановлено, що у встановлений судом строк відповідач

ОСОБА_1 відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою відомого зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду неврученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку із вказаним суд вважав за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення згідно зі статтею 280 ЦПК України.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав.

Разом з тим, у заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначає про неточність наданого позивачем розрахунку, нарахування заборгованості без урахування фактичної площі належного на праві власності відповідачеві житлового приміщення. Зазначив, що квартира АДРЕСА_2 поділена на 7 житлових кімнат, які мають окремі особові рахунки. При цьому, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить посилання на конкретний особовий рахунок.

Відповідно до частини третьої статті 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що заява відповідача

ОСОБА_1 є обґрунтованою, заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від

14 грудня 2021 року по справі № 759/15889/21 слід скасувати і призначити справу до розгляду.

Однак суд враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи встановлено, що станом на дату звернення Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 місце проживання відповідача було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Відомостей про зміну зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період постановлення ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року про передачу справи за підсудністю та ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року про відкриття провадження у справі матеріали справи не містять.

При цьому, статтею 30 ЦПК України встановлено правила виключної підсудності.

У частині першій статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно із положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

Аналіз вказаних вимог процесуального законодавства свідчить про те, що словосполучення «із приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном; оскільки спір у справі виник з приводу об`єкта нерухомого майна, то спір щодо майнових прав на вказане майно мав би розглядатись судом за місцезнаходженням майна.

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі

№ 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі

№ 910/10647/18.

З матеріалів справи встановлено, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, вищевказаний позов підлягає розгляду судом лише за правилами виключної підсудності (за місцезнаходженням майна).

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою Радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Згідно із пунктом першим частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, враховуючи предмет позову, беручи до уваги те, що нерухоме майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому даний позов не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва та підлягає направленню за підсудністю на розгляд до Святошинського районного суду міста Києва (вулиця Якуба Коласа, 27а, Київ, 03148).

Керуючись статтями 4, 27, 30, 31, 259, 260, 261, 287, 288, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у цивільній справі № 759/15889/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у цивільній справі № 759/15889/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - скасувати.

Цивільну справу № 759/15889/21 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, передати на розгляд до Святошинського районного суду міста Києва (вулиця Якуба Коласа, 27а, Київ, 03148) за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова