Справа № 405/6514/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року Ленінський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Шевченко І.М.,

за участі секретаря Мишевець Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ТОВ «ФК «Є гроші», від імені якого діє представник Лазепко В.І., звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Ухвалою суду від 29.10.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем відзив на позов не надано.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не сповістив.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 10.09.2021 року між сторонами укладено договір про споживчий кредит № 1672928 в електронній формі.

За умовами п. 1.1. укладеного між сторонами договору про споживчий кредит, відповідачу надано грошові кошти в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Пунктом 1.3. договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 (тридцять) днів.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 8 000,00 грн що підтверджується повідомленням № 918/09 від 18.09.2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів.

Таким чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в гой час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Згідно п. 1.5.1 договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,9 % процентів від суми позики, але не менше ніж 50 гривень 00 копійок за перший день користування позикою; 0,9 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в гі.1.3 цього договору;

Відповідно до ст. 21 ч. З Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

Відповідно п. 1.1, 1.5 договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 18.09.2024 року становить 24 000,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - основний борг; 16 000,00 грн - заборгованість по відсоткам;

Відповідно до положень ст.625 ЦК України, а саме: кредитор отримує право нараховувати відсотки річних від простроченої суми позики (кредиту).

Відповідно до ч.2 сг.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.п.1.5.2 договорів позики передбачено, що у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлених п.1.3 договору, нарахування саме процентів за користування позикою, встановлених п.п. 1.5.1 договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення.

Цим же підпунктом договору передбачено, що додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення, позичальник зобов`язаний сплатити збільшену процентну ставку від суми позики за кожен день прострочення.

Передбачене договором позики підвищення процентної ставки відбувається внаслідок порушення зобов`язань, зокрема користування кредитом понад встановлений строк, тобто збільшення процентної ставки сторони пов`язали з певною подією - неповерненням позикових коштів у встановлений у договорі строк.

Таке підвищення процентної ставки є саме реакцією на порушення зобов`язань за договором і не може вважатися таким, що зумовлене збільшенням кредитного ризику, оскільки підвищення кредитного ризику - це ймовірна можливість виникнення ускладнень при виконанні договору, а в даному випадку йдеться про збільшення процентів внаслідок порушення договору.

Разом з тим законодавством не заборонено встановлювати інші види забезпечення виконання зобов`язань, підстави сплати, правова форма та розмір яких визначаються договором або законом, а тому встановлення в договорі підвищених відсотків як санкції за користування кредитом понад визначений у договорі строк є забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором, яке передбачене домовленістю сторін і не суперечить законодавству.

Отже, підсумовуючи викладене, підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки.

Ідентична позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року у справі № 758/3459/14-ц, від зазначеного правового висновку застосування норми права новостворений Верховний Суд не відступав.

Більш того, у п.17 постанови від 19 лютого 2019 року у справі № 820/1407/15 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду підтвердив зазначений вище правовий висновок та зазначив, що підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки (штраф, пеня).

Необхідно зазначити, що подібна позиція з приводу нарахування збільшеної ставки процентів була зазначена у листі Верховного Суду України від 01 липня 2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України» де вказано, що якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно, поверненню підлягає основна сума заборгованості, проценти за позикою (основні та додаткові), нараховані відповідно до пп. 1.5.1 та пп.1.5.2 договорів за весь строк користування позиченими коштами, які за своєю суттю не є мірою цивільно - правової відповідальності у вигляді неустойки (штрафу, пені) за порушення виконання позичальником умов договору позики, а є нарахованими процентами у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Підсумовуючи викладене, нарахування позивачем додаткових (збільшених) процентів, передбачених пгі.1.5.2 договорів позики, за фактичну кількість календарних днів її користування, за своєю правовою природою у повному обсязі відповідає процентам за ч.2 ст.625 ЦК України.

Беручи до уваги, що нараховані за збільшеною ставкою додаткові проценти за своєю суттю не є неустойкою (штрафом, пенею), тому ТОВ «Веллфін» не допущено порушення ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» в частині перевищення сукупної суми неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору позики, половини суми, одержаної споживачем за таким договором.

Згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За приписами п.9 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором- дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п.12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким чином, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», укладення електронного договору позики з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором не потребує наявності сертифікації ключа ЕЦП підписувача, відомостей про особистий ключ підписувача та інших ознак, властивих звичайному електронному цифровому підпису без одноразового ідентифікатору.

Згідно п. 1.4 договору про споживчий кредит дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору про споживчий кредит через оператора послуг платіжної інфраструктури Platon на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики, що зазначена в договорі про споживчий кредит, що підтверджується повідомленням № 918/09 від 18.09.2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк- еквайер здійснює зарахування коштів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно частин першої, третьої статті 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України, а саме: кредитор отримує право нараховувати відсотки річних від простроченої суми позики (кредиту).

Відповідно до ч.2 сг.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.

Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач ОСОБА_1 порушує взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено, тому з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений при подачі позову в сумі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст.12,13,81,141,263-265,268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованість за кредитним договором № 1672928 від 10.09.2021 року в розмірі 24 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» 2 422,40 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін», , місце знаходження: 03061, м. Київ, вул. Г. Севастополя, буд. 48.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко