ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1573/25 Справа № 176/1959/24 Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згодом позивач уточнив позовні вимоги.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона має стаж роботи на Смолінській шахті Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (відповідач по справі) понад 15 років, в тому числі за професіями з особливо важкими особливо шкідливими умовами праці по списку №1 - 7 років 10 місяців, решта - за професіями з важкими та шкідливими умовами праці по списку №2.

З 30 листопада 2023 року її було звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України та відповідач не здійснив виплату належних їй коштів (сум заробітної плати), що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України.

Остаточний розрахунок з позивачем по виплаті їй належних сум заробітної плати проведено відповідачем 24 травня 2024 року.

Згідно довідки Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» від 01 липня 2024 року №18-30/936 середній місячний заробіток позивача, обчислений за два місяці відповідно Порядку, затв. постановою КМУ від 8.02.1995р. №100, становить 13147,00 грн, середньоденний - 657,35 грн.

Отже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 30.11.2023 по 23.05.2024 (126 робочих днів) становить 82 826 грн. 10 коп.

Тому, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 82 826 грн. 10 коп. та судовий збір.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено.

Стягнено з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 82 826 грн. 10 коп., та судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ДП «СхідГЗК» посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим без повного і всебічного з`ясування всіх обставин у справі, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що визначена судом до стягнення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні значно перевищує суму заборгованості та є очевидно непропорційним наслідкам правопорушення, не відповідає вимогам справедливості та співмірності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 звертає увагу на те, що рішення суду є справедливим і законним, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. а рішення суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працювала на державному підприємстві "Східний гірничо-збагачувальний комбінат". 30.11.2023 позивача було звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

В день звільнення позивача, а саме 30.11.2023 року, відповідач не здійснив виплату належних їй коштів (сум заробітної плати).

Остаточний розрахунок з позивачем проведено 24.05.2024 року.

Згідно довідки Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» від 1.07.2024 №18-30/936 середній місячний заробіток позивача, обчислений за два місяці відповідно Порядку, затв. постановою КМУ від 8.02.1995р. №100, становить 13147,00 грн, середньоденний - 657,35 грн.

Отже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 30.11.2023 по 23.05.2024 (126 робочих днів) становить 82 826 грн. 10 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, а відповідачем не заперечувався факт того, що мало місце порушення законодавства про працю та у позивача виникло право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За змістом статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Встановивши, що в порушення вимог статті 116 КЗпП відповідач не виплатив усі належні до виплати позивачу суми при звільненні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При визначенні до стягнення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції керувався принципами розумності, справедливості та добросовісності.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постанові від 26 червня 2019року у справі № 761/9584/15-ц, апеляційний суд не приймає до уваги, як безпідставні.

Суд першої інстанції, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, враховував: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідає обставинам справи, є розмір відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні ОСОБА_1 виплат, що становить 82826,10 грн.

Доводи апеляційної скарги не містять конкретних обставин, які впливають на визначення вказаного розміру та які не враховані судом першої інстанції.

Тому, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, наведених висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відсутні підстави для висновку, що рішення місцевого суду суперечить законодавству, принципам пропорційності та/або добросовісності.

Заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини проголошена 13 лютого 2025 року.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Судді: