Номер провадження: 22-ц/813/2458/25
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М, Сегеди С.М.,

з участю секретаря Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2024 року, постановленого під головуванням судді Бескровного Я.В., у цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про заміну стягувача, -

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (далі ТОВ «Укрдебт Плюс») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача, в якій просило замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс» у цивільній справі №520/14881/13-ц з виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року, ухваленого за позовом ПАТ «Дельта Банк» до Державної реєстраційної служби України, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності.

В обґрунтування заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» зазначило, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.05.2015 року у справі №520/14881/13-ц задоволений частково позов ПАТ «Дельта Банк».

В рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 134 720 доларів США 91 цент, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 1076 824 грн. 24 коп. за договором про надання споживчого кредиту №2 від 04.02.2009 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м. (на підставі іпотечного договору № б/н від 10.11.2006 року), шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно.

Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., яка є предметом іпотеки за іпотечним договором № б/н від 10.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., зареєстрованого в реєстрі за №3142, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Виселено з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., ОСОБА_1 .

Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м. (на підставі іпотечного договору № б/н від 10.11.2006 року), шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно, на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відстрочено виконання рішення суду в частині визнання за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., яка є предметом іпотеки за іпотечним договором № б/н від 10.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., зареєстрованого в реєстрі за №3142, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відстрочено виконання рішення суду в частині виселення з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., ОСОБА_1 , на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення суду набрало законної сили.

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» був укладений договір №2244/К про відступлення прав вимоги, посвідчений Шевченко І.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №683.

За цим договором в порядку та на умовах, визначених ним, АТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Укрдебт Плюс» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Згідно вказаного договору, ТОВ «Укрдебт Плюс» набуло право вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.11.2006 року та за договорами забезпечення до нього.

Таким чином, кредитора за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.11.2006 року та іпотекодержателя за договором іпотеки від 10.11.2006 року, які були укладені з ОСОБА_1 , було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Укрдебт Плюс».

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.05.2015 року у справі №520/14881/13-ц попереднім кредитором ПАТ «Дельта Банк» не було виконано, так як діяв мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Оскільки, для належного виконання вказаного рішення суду необхідна заміна стягувача у цивільній справі №520/14881/13-ц з попереднього кредитора ПАТ «Дельта Банк» на теперішнього кредитора ТОВ «Укрдебт Плюс» у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу прав вимоги №2244К від 13 травня 2020 року, заявник звернувся до суду з заявою про заміну стягувача.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2024 року у задоволені заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «Укрдебт Плюс» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про заміну стягувача, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянтзазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявник не надав до суду доказів існування виконавчого провадження чи потенційної можливості його відкриття, тобто правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється, оскільки суд першої інстанції не врахував, що без заміни сторони учасника справи (стягувача) у справі, ТОВ «Укрдебт Плюс» не може реалізовувати свої права, що гарантовані законодавством України, зокрема, одержати копії судових рішень у справі, виконавчих документів тощо, а також вживати заходів щодо виконання судового рішення, тому є необхідність у заміні учасника справи (стягувача) ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Укрдебт Плюс».

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

В судове засідання, призначене на 11 лютого 2025 року учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 67-68, 69-70).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення суду у повному обсязі зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 28.05.2013 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення у справі №520/14881/13 яким позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено частково.

В рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 134 720, 91 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 1 076 824 (один мільйон сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять) грн. 24 коп. за договором про надання споживчого кредиту №2 від 04.02.2009 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м. (на підставі іпотечного договору № б/н від 10.11.2006року), шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «Дельта банк» права власності на вказане майно.

Визнано за ПАТ «Дельта банк» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., яка є предметом іпотеки за іпотечним договором № б/н від 10.11.2006року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., зареєстрованого в реєстрі за №3142, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Виселено з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., ОСОБА_1 .

Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м. (на підставі іпотечного договору № б/н від 10.11.2006року), шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «Дельта банк» права власності на вказане майно, на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відстрочено виконання рішення суду в частині визнання за ПАТ «Дельта банк» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., яка є предметом іпотеки за іпотечним договором № б/н від 10.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., зареєстрованого в реєстрі за №3142, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відстрочено виконання рішення суду в частині виселення з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., ОСОБА_1 , на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В решті позовних вимог відмовлено.

13.05.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладено договір відступлення прав вимоги №2244/К за яким право вимоги до ОСОБА_1 , зокрема за кредитним договором №0 2) перейшло до заявника ТОВ «Укрдебт Плюс».

З представлених заявником документів вбачається, що ТОВ «Укрдебт Плюс» за результатами укладеного Договору відступлення прав вимоги №2244/К від 13.05.2020 року набуло право вимоги за судовим рішенням ухваленим у даній справі.

На період дії мораторію рішення суду виконано не було.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII втратив чинність 21.04.2021 року.

13 квітня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», відповідно до пункту 2 розділу П якого Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Також 13 квітня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1382-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб», яким внесла зміни до Кодексу України з процедур банкрутства у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» та абзац четвертий пункту 2 виклала в такій редакції: «Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через двадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу».

Закони № 1381-ІХ та № 1382-ІХ Президент України 21 квітня 2021 року підписав, та 22 квітня 2021 року їх опубліковано в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України».

Закони України від 13 квітня 2021 року № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та № 1382-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб» набрали чинності 23 квітня 2021 року.

Відповідно до цих законів Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність2 1квітня 2021 року) поновлює свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом № 1381-IX, тобто діє з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні до норм Закону України «Про виконавче провадження» були внесені зміни.

Так, 15.03.2022 прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №2129-ІХ, відповідно до якого розділ ХПІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, яким, крім іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, строк пред`явлення до виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.05.2013 року у справі №520/14881/13, перервався у зв`язку з введенням воєнного стану та внесенням відповідних змін до Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник ТОВ «Укрдебт Плюс» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги №2244/К від 13.05.2020 року є новим кредитором в тому числі і за договорами забезпечення по кредитному договору №0 2).

Таким чином, кредитора за кредитним договором №0 2) року та іпотекодержателя за договором іпотеки від 10.11.2026 року було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Укрдебт Плюс».

Відмовляючи у задоволені заяви ТОВ «Укрдебт Плюс», суд першої інстанції виходив з того, що правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. На підставі ч. 5 ст. 15 Закону, у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.442 ЩІК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України

Надані до заяви письмові докази свідчать, що відповідно до положень ст.512 ЦК України у правовідносинах, що виникли на підставі договору кредиту банком, та заявником сталась заміна кредитора у зв`язку з відступленням права вимоги.

Згідно ч.2 ст.442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 20.11.2013 року (справа №6-122цс13), виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Для правонаступника усі дії, вчиненні до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частинами 1, 2 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 6 Конвенції проголошує право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно правових аспектів до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось на шкоду однієї зі сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення суду, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греціїї» (980-079) від 19 березня 1997 року). Права особи вважаються захищеними після повного виконання рішення суду.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими для виконання.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та зробив помилковий висновок про відмову у задоволені заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про заміну стягувача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» та вважає за необхідне замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс».

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням того, що апеляційна скарга ТОВ «Укрдебт Плюс» підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з задоволенням заяви про заміну стягувача, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укрдебт Плюс» підлягає стягненню судовий збір, понесений в суді апеляційної інстанції в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2024 року скасувати.

Ухвалити постанову.

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про заміну стягувача (сторони у виконавчому документі, у виконавчому провадженні) по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Держаної реєстраційної служби України, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, передачі предмета іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (, місцезнаходження: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, будинок 28-А) з виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.05.2013 року у справі №520/14881/13 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (, місцезнаходження: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, будинок 28-А) судовий збір понесений в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17 лютого 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда