Справа № 333/7642/24
Провадження № 2/333/559/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Комунарський відділ державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з батька, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з матері, яка проживає окремо від дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з батька, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з матері, яка проживає окремо від дитини.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що вони з 07.06.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. З березня 2022 року сторони проживають окремо. 20.10.2024 року за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яке вступило в законну силу, шлюб розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина має зареєстроване місце проживання разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, збройною агресією проти України та введенням воєнного стану 24.02.2022 року на всій території України, відповідачка разом із неповнолітнім сином ОСОБА_4 , у березні 2022 року виїхали з території України, потім кілька разів поверталися на територію України і знову виїжджали. У вересні 2023 року відповідачка звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя про видачу судового наказу про стягнення на її користь аліментів на утримання їх спільної з позивачем дитини ОСОБА_3 , 2009 р.н., у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Комунарським районним судом м. Запоріжжя 29.09.2023 року видано судовий наказ про стягнення аліментів з батька дитини на її утримання на користь матері дитини відповідачки ОСОБА_2 . Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відкрите виконавче провадження ВП № 73068936. 27.11.2023 року дитині ОСОБА_5 виповнилося 14 років. Син самостійно визначив своє місце проживання разом із батьком, позивачем ОСОБА_1 . З 22.12.2023 року дитина сторін проживає на території України разом із батьком, матір, відповідачка проживає окремо від дитини на території російської федерації. Відповідачка незважаючи на те, що дитина ОСОБА_6 постійно проживає з батьком та перебуває на його утриманні, продовжує отримувати аліменти з позивача на свою користь на утримання сина, який з нею не проживає і якого вона не утримує. Відмовитися від стягнення аліментів на утримання сина відповідачка у добровільному порядку не бажає. Приймати спільну участь у вихованні та утриманні сина разом із батьком, матір також відмовляється, щодо пропозиції позивача щодо оплати навчання, лікування, купівлі одягу дитині, категорично відкидає. Встановити факт проживання дитини із батьком необхідний для стягнення аліментів з матері дитини, яка проживає окремо від дитини. Доведеність факту спільного проживання дитини з батьком виключає правові підстави для стягнення з батька аліментів на користь матері. Просить суд встановити факт проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Припинити стягнення з нього на користь матері дитини, відповідачки ОСОБА_2 , аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі судового наказу Комунарського районного суду міста Запоріжжя № 333/7778/24, який виданий 29.09.2023 року. Визнати вказаний судовий наказ таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з матері дитини ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03.09.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 сплачений позивачем судовий збір.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2024 року прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з батька, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з матері, яка проживає окремо від дитини. Призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву, в якій прохала розгляд справи проводити без її участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягали.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надала. Представником відповідача, адвокатом Чесняком Ф.Ф., до суду подана заява, про визнання позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини.

З 07.06.2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторно) Серія НОМЕР_1 , яке видане 03.02.2024 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2024 року, справа № 333/6229/24, шлюб між сторонами розірвано.

Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, збройною агресією проти України та введенням воєнного стану 24.02.2022 року на всій території України, відповідачка разом із неповнолітнім сином ОСОБА_4 , у березні 2022 року виїхали з території України, потім кілька разів поверталися на територію України і знову виїжджали.

Факт перетину державного кордону України дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується відповідними відмітками у паспорті громадянина України для виїзду за кордон (тип P, код держави UKR, номер паспорта НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата видачі: 29.12.2022р., орган, що видав: 2310).

У вересні 2023 року відповідачка звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя про видачу судового наказу про стягнення на її користь аліментів на утримання їх спільного з позивачем сина ОСОБА_3 , 2009 р.н.

З позивача на підставі судового наказу Комунарського районного суду міста Запоріжжя № 333/7778/24, який виданий 29.09.2023 року стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ Комунарського районного суду міста Запоріжжя № 333/7778/24, який виданий 29.09.2023 року, перебуває на примусовому виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відкрите виконавче провадження ВП № 73068936, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2023 року. Заборгованості зі сплати аліментів не має.

ІНФОРМАЦІЯ_3 дитині ОСОБА_5 виповнилося 14 років і він самостійно визначив своє місце проживання разом із батьком, позивачем ОСОБА_1 .

З 22.12.2023 року дитина сторін проживає на території України разом із батьком, матір проживає окремо від дитини.

Згідно Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру (номер довідки: 1, дата формування довідки: 20.04.2024р.) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади (номер витягу: 2024/008117438, дата: 09.07.2024р.) Запорізька територіальна громада, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади (номер витягу: 2024/008117202, дата: 09.07.2024р.) Запорізька територіальна громада ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про фактичне місце проживання/не проживання особи від 14.06.2024 року № Т-610, яка видана заступником голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Володимиром Онищенком, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним, з 22.12.2023 року проживає його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для видачі довідки є заява ОСОБА_1 , акт про встановлення фактичного місця проживання/не проживання особи від 14.06.2024 року.

За змістом статті 32 ЦК України неповнолітньою особою є фізична особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право дитини, яка досягла чотирнадцяти років, залишається за нею, тобто визначається нею самою.

Дитина сторін, ОСОБА_6 , самостійно визначив своє місце проживання разом із батьком.

За таких обставин, ефективним способом захисту прав позивача, за таких умов, є саме встановлення судом факту спільного проживання дитини з батьком, як похідної - вирішення вимоги про припинення стягнення аліментів з батька на утримання дитини.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно із положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18, процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності є достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору - припинення стягнення аліментів на утримання дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору також суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Крім вищевикладеного, щодо вимоги позову про визнання судового наказу Комунарського районного суду міста Запоріжжя № 333/7778/24, який виданий 29.09.2023 року, таким, що не підлягає виконанню, також необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Статтею 173 ЦПК України встановлено, що суд може визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, в порядку, встановленому статтею 432 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Оскільки аліменти сплачувалися на підставі судового наказу і існує відкрите виконавче провадження, окрім позовних вимог про припинення стягнення аліментів суд може вирішити питання про визнання виконавчого документа про стягнення аліментів, на підставі якого вони стягувалися, таким, що не підлягає виконанню, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не містить такої підстави для закінчення виконавчого провадження як рішення суду про припинення стягнення аліментів.

Таким чином, враховуючи припинення стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини за судовим наказом Комунарського районного суду міста Запоріжжя № 333/7778/24, який виданий 29.09.2023 року необхідно визнати вказаний судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованапостановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, дитина сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.12.2023 року постійно проживає з батьком, позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає необхідним захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі судового наказу Комунарського районного суду міста Запоріжжя № 333/7778/24, який виданий 29.09.2023 року та відповідно стягнути аліменти на утримання дитини з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити повністю.

Встановити факт проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_2 .

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, що стягуються на підставі судового наказу Комунарського районного суду міста Запоріжжя № 333/7778/24, який виданий 29.09.2023 року.

Визнати судовий наказ Комунарського районного суду міста Запоріжжя № 333/7778/24, який виданий 29.09.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03.09.2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 1823,80 (одна тисяча вісімсот двадцять три) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.Р. Піх