Справа № 345/488/25
Провадження № 2/345/503/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кулаєць Б.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И Л А:

представник ОСОБА_1 адвокат Ващук Я.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути ОСОБА_2 на користь позивача 217189,22 грн. матеріальної шкоди, 7900,00 грн. за проведення експертного дослідження, а також усі понесені судові витрати.

Перевіривши матеріали справи, суддя дійшла висновку про необхідність її передачі за підсудністю до іншого суду з наступних підстав.

За загальними правилами підсудності згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено зі змісту позовної заяви, предметом позовних вимог є відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача (автомобілю) в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.09.2024 о 21:18 год. в с. Майдан на дорозі Н-10 «Стрий-Чернівці» 84 км. 400 м., внаслідок зіткнення автомобіля під керуванням відповідача з автомобілем, що належить позивачу.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Отже, вказана норма передбачає, що це є правом позивача обирати суд для пред`явлення позову, що виникають з приводу завдання шкоди майну фізичної особи.

При цьому, якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права передавати справу до іншого суду з мотивів непідсудності справи цьому суду.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19) вказано, що: «Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України» свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України). Верховний Суд виходить з того, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві».

Крім того, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - позови, що виникають із відносин відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пред`являються до суду за загальними правилами підсудності. При цьому суд має враховувати право позивача на пред`явлення позову про відшкодування шкоди також за його зареєстрованим місцем проживання чи перебування, або за місцем завдання шкоди чи виконання договору у разі виникнення спору із договору страхування.

У позовній заяві місцем проживання відповідача вказано АДРЕСА_1 .

Таким чином, звертаючись до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, з вказаним позовом, представник позивача керувався правилами загальної підсудності (ч. 1 ст.27 ЦПК України), оскільки місце заподіяння шкоди майну (автомобілю) позивача, а саме: с. Майдан, знаходиться на території, яка не підсудна даному суду.

З огляду на це, звертаю увагу на наступне.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Пунктом 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Таку позицію висловила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21.

Згідно з ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1098896 від 06.02.2025 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що відповідно до адміністративно-територіального поділу не відноситься до територіальної підсудності Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на територіальну підсудність вказаного позову Калуському міськрайонному суду Івано-Франківської області, оскільки, як зазначено вище, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

В ч. 3 ст. 19 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» зазначено, що місцезнаходження, територіальна юрисдикція і статус суду визначаються з урахуванням принципів територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» місцевими загальними судами є окружні суди, які утворюються в одному або декількох районах чи районах у містах, або у місті, або у районі (районах) і місті (містах).

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому недотримання правил юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин, враховуючи, що під час звернення до суду з даним позовом представник позивача керувався правилами загальної підсудності, що є вибором останнього, суддя приходить до висновку про наявність підстав для передачі цієї справи за територіальною підсудністю до належного суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача, яким є Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 187 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

цивільну справу № 345/488/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, передати за підсудністю до Хортицького районного суду м. Запоріжжя (Ювілейний проспект, 33, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69000).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя: