Справа № 702/791/24
Провадження № 2/702/27/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Максименка Д. Р.,

за участю секретаря судового засідання Возної В. В.,

сторони не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача посилався на те, що 09.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9421468 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, який створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було надано кредит в сумі 15 000 гривень зі сплатою процентів та інших платежів. ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Внаслідок невиконання умов кредитного договору у відповідача наявна заборгованість в сумі 60 071,25 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 15000 грн, заборгованості за процентами в сумі 43 571,25 грн та заборгованості за комісією в сумі 1500 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 9421468 від 09.09.2023 в сумі 60 071,25 грн.

Ухвалою від 02.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

10.12.2024 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено про відсутність належних доказів відступлення права вимоги та підтвердження правомірності набуття позивачем статусу нового кредитора. Позивач не надав первинних документів, які підтверджують наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором. Умови договору щодо нарахування комісії суперечать вимогам закону та є нікчемними.

16.12.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» було подано відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначено, що відступлення права вимоги підтверджено належними та допустимими доказами, а договір факторингу укладений між його сторонами у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідачем не надано суду доказів на спростування позовних вимог, а саме про те, що кошти не були зараховані на його картковий рахунок або такий рахунок йому не належить.

17.12.2024 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Зазначено, що позивач не надав документів, передбачених статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціюванню переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом та не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку.

У судове засідання представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явилася. Позивач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином. За змістом позовної заяви просить справу розглядати у відсутності представника товариства.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Оскільки справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.

09.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9421468, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 15 000,00 грн (п. 1.2 договору) на строк 120 днів до 07.01.2024 (п. 1.3,) зі сплатою процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду, який складає 30 днів та завершується 09.10.2023, в розмірі 5625 грн (1,25% на день), та сплатою процентів за користування кредитом протягом поточного періоду, який складає 90 днів та завершується 07.01.2024, в розмірі 40500 грн (3 % на день), (п. п. 1.3.1, 1.3.2, 1.5.2, 1.5.3 договору), та сплатою комісії в розмірі 1500 грн (п. 1.5.1 договору).

Згідно з п. 6.1 кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН».

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «МІЛОАН» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «МІЛОАН» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «МІЛОАН» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт ТОВ «МІЛОАН», мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 кредитного договору).

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).

Згідно з п. 7.1 кредитного договору він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань (а. с. 5 - 10).

Також сторонами були підписані графік платежів до кредитного договору № 9421468 від 09.09.2023, паспорт споживчого кредиту № 9421468 від 09.09.2023, заява на отримання кредиту № 9421468 від 09.09.2023 та узгоджені додаткові контактні дані для взаємодії за кредитним договором (а. с. 11-12).

З платіжного доручення № 109741835 від 09.09.2023 вбачається, що ТОВ «Мілоан» переказало ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 15 000 гривень (а. с. 73).

З поданих ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «ЄАПБ» розрахунків вбачається, що кредитор нараховував позичальнику проценти за користування кредитними коштами відповідно до умов договору та в межах строку його дії. Заборгованість відповідачу нарахована в сумі 60071,25 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 15 000 грн, заборгованість за відсотками 43571,25 грн, заборгованість за комісією 1500 грн (а. с. 17, 71-72).

Договором факторингу № 29012024, укладеним 29.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «ЄАПБ», актом прийому-передачі документації реєстру боржників № 1 за договором факторингу № 29012024 від 29.01.2024, витягом з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024, платіжною інструкцією від 01.02.2024 №20782 підтверджується відступлення ТОВ «Мілоан» ТОВ ФК «ЄАПБ» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9421468 від 09.09.2023 (а. с.13-16; 97-107).

Відповідно до довідки № 181 від 25.01.2024 та військового квитка серії НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 24.12.2017 (а. с. 55)

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення такого договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Суд звертає увагу на те, що позиція відповідача ґрунтується виключного на недоведеності виконання позивачем обов`язку щодо переказу кредитних коштів на умовах, визначених кредитним договором, а також наявності заборгованості за договором та її розміру. Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів, які спростовують обставини, встановлені на підставі доказів позивача, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Відповідач не був позбавлений надати суду виписку з банківського рахунку за 09.09.2023, довідку банку про те, що картка на яку були перераховані кошти, йому не належить, квитанції про повне або часткове погашення заборгованості за кредитним договором або свій контррозрахунок кредитної заборгованості.

Суд вважає помилковим аргумент відповідача про відсутність належних доказів відступлення права вимоги та підтвердження правомірності набуття позивачем статусу нового кредитора. Вказане спростовується договором факторингу № 29012024, укладеним 29.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «ЄАПБ», актом прийому-передачі документації реєстру боржників № 1 за договором факторингу № 29012024 від 29.01.2024, витягом з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024, платіжною інструкцією від 01.02.2024 №20782.

Помилковим є також аргумент відповідача щодо незаконності нарахування комісії.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку (фінансової установи) встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Виходячи з наведених положень Закону та роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача, зокрема і в судовому порядку.

Як вбачається зі змісту договору від 09.09.2023 відповідач погодив комісію «за надання кредиту» в розмірі 1500 грн, а тому підстави для відмови у задоволення вимоги про стягнення такої комісії відсутні.

Також суд вважає необхідним зазначити, що Верховний Суд у постанові від 4 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19 зробив висновок про те, що на пільги щодо ненарахування процентів за користування кредитом відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право лише позичальники військовослужбовці, які були мобілізовані.

Документами, які надають мобілізованому позичальнику право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом, є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

ОСОБА_1 надав суду копію військового квитка серії НОМЕР_1 від 26.09.2017 та довідку військової частини НОМЕР_2 від 25.01.2024. Однак з вказаних доказів не вбачається, що ОСОБА_1 є війсьвовослужбовцем, який був мобілізований. Отже, на відповідача не розповсюджується пільга, яка передбачена пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 9421468 від 09.09.2023 в сумі 60 071 гривня 25 копійкок, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 15 000 грн, заборгованості за процентам в сумі 43 571,25 грн та заборгованості за комісією в сумі 1 500 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог.

При звернені до суду ТОВ ФК «ЄАПБ» було сплачено 3028 грн судового збору.

Враховуючи повне задоволенні позовних вимог з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» слід стягнути судовий збір в сумі 3028 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 9421468 від 09.09.2023 в сумі 60 071 (шістдесят тисяч сімдесят одна) гривня 25 копійкок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім гривень) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вулиця Симона Петлюри, 30, місто Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 10.02.2025.

Суддя Дмитро МАКСИМЕНКО