Справа №549/615/24
Провадження №2/549/38/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року селище Чорнухи

Чорнухинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Василюк Т.М.

за участі секретаря судових засідань Давиденко Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення заборгованості за договором оренди землі,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Чернушенко В. О. звернулася до Чорнухинського районного суду Полтавської області із позовною заявою до ТОВ «Райз-Схід» про стягнення заборгованості за договором оренди землі.

Позов обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку належить земельна ділянка з кадастровим номером :00:014:0023 загальною площею 2,02 га, яка розташована в межах Мелехівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

01 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі (далі Договір) на строк 7 років, відповідно до якого орендодавець приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Мелехівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

15 березня 2018 року до зазначеного договору оренди землі від 01.08.2015, сторони уклали додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) викладення договору в новій редакції. Додатковою угодою було визначено нового орендаря в особі товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід», .

Пунктом 4.3 додаткової угоди від 15.03.2018 сторони домовилися, що строк дії договору продовжується до 14.10.2022., п. 4.2 змінено розмір орендної плати 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7830,60 гривень.

Пунктом 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься у такі строки протягом сільськогосподарського,але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року.

Орендодавець, після 14 жовтня 2022 року продовжував користуватися земельною ділянкою, адже, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 р. №2145-ІХ визначено особливості регулювання земельних відносин на час дії воєнного стану, серед яких, зокрема: вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення приватної власності.

З огляду на норми законодавства, строк дії договору було продовжено до 14.10.2023 року.

Згідно з п.41 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Проте орендарем досі не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою за 2023 рік.

З огляду на викладене, просила стягнути з відповідача 8930,10 грн з яких: 7830 грн сума заборгованості по орендній платі; 273,51 грн 3% від простроченої суми; 826,59 грн інфляційні витрати; судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати з правничої допомоги в розмірі 3400 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється погасити заборгованість, позивач змушений звернутися до суду для примусового стягнення орендної плати.

Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 23.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача Чернушенко Валерія Олегівна в судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача - ТОВ «Райз-Схід» в судове засідання не з`явився. Заяв та клопотань про відкладення розгляду цивільної справи на адресу суду не надходило. Також на адресу суду відповідачем не надіслано відзив на позовну заяву.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,02 га з кадастровим номером :00:014:0023, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та державним актом на право власності на земельну ділянку.

01 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі (далі Договір) на строк 7 років, відповідно до якого орендодавець приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Мелехівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

Додатковою угодою № б/н (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) від 15 березня 2018, змінено орендаря на ТОВ «Райз Схід» .

Відповідно до п.4.2 Додаткової угоди від 15.03.2018 сторони домовились, що строк дії Договору поновлюється (продовжується) до 14 жовтня 2022 року, сплив якого починається з моменту підписання сторонами даної угоди, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Також, п.4.2 сторони виклали в наступній редакції, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7830,60 грн за рік оренди.

Відповідно до п.11 Договору оренди землі «орендна плата вноситься у такі строки протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року».

В силу Закону України №2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року строк дії договору оренди землі від 01 серпня 2015 року (власник ОСОБА_1 ) було автоматично пролонговано на один рік з 14.10.2022 до 14.10.2023.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.

Відповідачем ТОВ «Райз-Схід» не надано жодних доказів належного виконання умов договору в частині сплати орендної плати.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Водночас у відповідності до п.13 Договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Таким чином, сукупна заборгованість станом на 11.12.2024 складає 8930,10 грн, з них: заборгованість зі сплати орендної плати за 2023 рік становить 7830 грн; 826,59 грн інфляційних втрат; 273,51 грн 3 % річних.

Судом перевірений розрахунок позивача в частині нарахування трьох відсотків річних, та інфляційних втрат за 2023 рік, який є правильним.

Таким чином, загальна заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 01.08.2015 станом на 11.12.2024 складає 8930,10 гривень.

Такий розмір заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з урахуванням індексу інфляції, 3% річних узгоджується з умовами договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язань ТОВ «Райз-Схід» по своєчасній виплаті орендної плати (плати за користування земельною ділянкою), тягне за собою відповідальність передбачену п.41, згідно якого за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки орендна плата є грошовим зобов`язанням, то у зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України.

В постанові ВСУ від 26 квітня 2017р. по справі № 3-1522гс16 (№ 918/329/16) зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць (за кожен день такого прострочення) з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Отже, враховуючи те, що відповідачем ТОВ «Райз-Схід» не надано жодних доказів належного виконання умов договору в частині сплати орендної плати, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

Позивач при поданні позову сплатила 1211,20 гривень судового збору.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з такого.

У пункті 82 рішення у справі "Дубовик проти України" від 15.01.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з практикою Суду заявниця має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 статті 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено ст.134 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: копія ордера серії ВІ №1265681 від 16 грудня 2024 року про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Чернушенко В.О.; Договір про надання правничої допомоги від 22 жовтня 2024 року; акт прийняття-передачі адвокатських послуг, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу за договором від 22.10.2024 року становить 3400 грн та квитанція від 23.10.2024 про прийняття від ОСОБА_1 гонорару в розмірі 3400 гривень.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг наданої правової допомоги, ступінь складності справи, відсутність клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про доведеність, стягнувши судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, стягнувши з відповідача на його користь 3400 грн.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" ( вул.Аеродромна,1/1 м.Лохвиця, Полтавська області, 37200, ) про стягнення заборгованості за договором оренди землі, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати за землю за 2023 рік в сумі 8930 (вісім тисяч дев`ятсот тридцять) грн 10 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. М. Василюк