Справа № 544/2864/24
пров. № 2/544/218/2025
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Малицької О. Л.

секретаря судового засідання Ралець О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пирятин цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В СТ А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № від 21 грудня 2020 року в сумі 19285,52 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , згідно якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5140173, який є невід`ємною частиною кредитного договору № ; всі інші умови кредитного договору, викладені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до умов кредитного договору позичальнику було надано грошові кошти в сумі 19354,44 грн. на 24 місяця зі сплатою річних процентів 0,01 % від суми боргу за договором та щомісячних процентів 2,75 % від суми кредиту. 23.12.2020 року права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року. Відповідно до умов Договору факторингу та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 23.12.2020, АТ «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором відповідача за кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. Про зміну кредитора відповідач був повідомлений. Разом з тим, відповідач умови кредитного договору не виконував у повній мірі, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернув. Як наслідок, станом на 08.11.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 19285,52 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 6289,22 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 12996,30 грн, які позивач і просить стягнути, а також судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника відповідача надійшла заява в якому останній просив розглядати справу без його та відповідача участі. Окрім цього, представник відповідача надав письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог в яких вказав, що відповідно до кредитного договору № від 21.12.2020 року сторони погодили, що кредит надається строком на 24 місяці, тобто до 21.12.2022 року. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 24 місяці, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору. Проте з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що після спливу терміну дії кредитного договору позивачем здійснено 14 нарахувань відсотків в розмірі 532,25 грн на загальну суму 7451,50 грн. та 1 нарахування в розмірі 1064,50 грн, а всього на загальну суму 8516 грн, хоча правові підстави для такого нарахування відсотків відсутні.

Щодо в цілому позовних вимог у частині стягнення відсотків, то ці позовні вимоги є безпідставними, оскільки згідно протокольного рішення №13-7 від 26.03.2024 року по кредитному договору № від 21.12.2020 року проведено списання заборгованості у розмірі 12996,30 грн. Викладена обставина підтверджується випискою по особовим рахунках кредитного договору № НОМЕР_1 , яка є фінансовим документом та додана позивачем до позовної заяви.

Крім цього після закінчення терміну дії кредитного договору відповідачем здійснено два платежі загальною сумою 1374,45 грн, а саме 999,55 грн та 374,90 грн, які позивачем зараховані на погашення відсотків. Проте з огляду на вищевикладене кошти у розмірі 1374,45 грн слід зарахувати на погашення тіла кредиту.

При ухваленні рішення просив врахувати вказані пояснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.12.2020 ОСОБА_1 підписав заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 8).

В цей же день, між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1. Договору); позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5140173, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.3. Договору). Пунктом 1.4. визначено, що позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за переліком реквізитів. Всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» (п. 2.1. Договору) (а.с. 6-7).

Відповідно до паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5140173 відповідач отримав кредит у розмірі 19354,44 гривень на строк 24 місяців зі сплатою річних процентів у розмірі 0,01% та щомісячних процентів - 2,75%.

Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.

Отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором підтверджується платіжним дорученням № від 21 грудня 2020 року, витягом з реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за 21.12.2020, витягом з реєстру оплачених послуг ТОВ «МАЙСЕЙФЕТІ» за 21.12.2020 року, витягом з реєстру оплачених послуг ТОВ «РАДАРМІ» за 21.12.2020, , виписками по особовому рахунку (а.с. 13-27, 27-28, 29).

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення вищевказаного договору позики. При цьому, представник відповідача не заперечував проти даного факту.

Окрім цього, судом було встановлено, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016 (а.с. 9-10).

На виконання вимог Договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, АТ «ТАСКОМБАНК» сплатив ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» суму фінансування в повному обсязі, що підтверджується Платіжним дорученням № 674792845 від 23.12.2020 року (а.с. 11).

В якості доказу передачі права вимоги позивачем надано витяг Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 23.12.2020 (а.с. 11).

21 грудня 2020 року ОСОБА_1 власноручно підписав Повідомлення про відступлення прав вимоги відповідно до якого він ознайомився, що право вимоги за кредитним договором № буде відступлене АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с. 12).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, АТ «ТАСКОМБАНК» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № від 21.12.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 21.12.2020 року, станом на 08.11.2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 19285,52 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 6289,22 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 12996,30 грн (а.с. 12-13).

Відносно розрахунку заборгованості наданого позивачем, суд зазначає наступне.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках.

Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладених між сторонами кредитних договорів такі договори у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін.

Доказів повного виконання умов кредитного договору № від 21.12.2020 року та повернення коштів відповідач не надав, що в загальному, свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Проте загальний розмір заборгованості позивачем визначено невірно і такий підлягає перерахунку.

Так, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

На основі аналізу цих правових норм Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа № 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

Кредитний договір № від 21.12.2020 року укладено на строк користування кредитом 24 місяці з 21 грудня 2020 року по 21 грудня 2022 року. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, умови пролонгації строку кредитування договір не містить, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за договором позики до 30 квітня 2024 року, що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Як уже зазначалось вище, за кредитним договором № від 21.12.2020 року, відповідач отримав кредит у розмірі 19354,44 гривень на строк 24 місяці із сплатою річних процентів у розмірі 0,01%, та сплатою щомісячних процентів - 2,75% від суми кредиту, що становить 532,25 гривень в місяць. Отже, за цим договором позики відповідач зобов`язаний сплатити: тіло кредиту в сумі 19354,44 грн; річні проценти в сумі 2,15 грн; щомісячні проценти в розмірі 12774 грн, а загальна заборгованість повинна становити 32130,59 гривень.

При цьому, позивачем було здійснено нарахування відсотків після спливу терміну дії кредитного договору, що призвело до надмірного нарахування відсотків за кредитним договором в сумі 8516 грн (14 нарахувань відсотків в розмірі 532,25 грн на загальну суму 7451,50 грн та 1 нарахування в розмірі 1064,50 грн).

З врахуванням проведених відповідачем проплат в межах дії договору та після закінчення строку користування кредитом в сумі 21358,92 грн, сума заборгованості за кредитним договором № від 21.12.2020 року, становить 10771,67 гривень, яку і потрібно стягнути з відповідача.

Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо доводів представника відповідача просписання заборгованості у розмірі 12996,30 грн, згідно протокольного рішення №13-7 від 26.03.2024 року по кредитному договору № від 21.12.2020 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 132 розділу X Положення про організацію процесу управління проблемними активами в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 18.07.2019 №97, банк в разі списання заборгованості за непрацюючими активами з відображенням її в позабалансовому обліку відповідно до облікової політики банку, за наявності правових підстав для її стягнення, продовжує вживати заходів щодо повернення такої заборгованості до моменту її повного погашення або вичерпання всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на повернення заборгованості.

Списання заборгованості у розмірі 12996,30 грн, згідно протокольного рішення №13-7 від 26.03.2024 року по кредитному договору № від 21.12.2020 року, суд не вважає спрямованими діями на припинення цивільних обов`язків в даних правовідносинах, а тому воно не може трактуватися, як прощення боргу.

Щодо судових витрат на оплату судового збору, суд зазначає, що позивач надав суду докази сплати ним судового збору в сумі 3028,00 грн (платіжна інструкція № 1998 від 08.11.2024 року). Оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 1691,25 грн з розрахунку: 10771,67 грн х 3028,00 грн / 19285,52 грн = 1691,25грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032 м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ) заборгованість за Кредитним договором № від 21.12.2020 року, яка становить 10771 (десять тисяч сімсот сімдесят одна) гривня 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032 м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 09806443) 1691,25 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (01032 м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л.Малицька