Номер провадження 2-п/754/2/25
Справа № 754/6723/24
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Кирилов А.

за участі представника позивача - Змієвської Т.П.

розглянувши заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду від 18 липня 2024 року в цивільній справі № 754/6723/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2024 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов було задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 15 листопада 2024 року представником відповідача до Деснянського районного суду м. Києва подано заявупро перегляд зазначеного заочного рішення. В тексті якого заявник зазначає, що з матеріалами справи відповідач був ознайомлений 12.10.2024 року, а до цього часу жодних ухвал суду не отримував.

Одночасно з даною заявою відповідач звернувся до суду з клопотанням про поновлення процесуального строку, відповідно до якої просив поновити строк подання заяви про перегляд заочного рішення оскільки був ознайомлений з матеріалами справи 12.10.2024 року, а до цього часу жодних ухвал суду не отримував.

До судового розгляду заяви відповідач (представник відповідача) не з`явилась двічі, про час та місце розгляду справи повідомлялась за адресою реєстрації місця проживання (саме ця адреса була вказана відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення), причини неявки суду повідомлені не були, клопотань до суду не надходило. Представник позивача проти задоволення заяви категорично заперечувала, заявляючи про безпідставність заяви та пропуск строків звернення до суду.

Вивчивши матеріали справи та поданих суду заяв, суд дійшов наступного висновку.

10.05.2024 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі судом було отримано інформацію про місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року провадження у справі було відкрито.

Ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками та судові повістки були направлена відповідачу за адресою реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 і отримані не були.

Поштова кореспонденція повернута до суду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено в повному обсязі.

Копія рішення суду направлена відповідачу 25.07.2024 року за адресою реєстрації місця проживання.

Заява про перегляд заочного рішення була подана до суду 15 листопада 2024 року представником відповідача через ЕС «Електронний суд».

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Частини 3,4 ст. 284 ЦПК України передбачають, що учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до вимог ст.. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом .

Згідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також, ч. 1 ст. 127 ЦПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Верховний суд (Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №120/5780/20-а (ЄДРСРУ № 97806556) безальтернативно вказує, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з …позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відповідач пропустив строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заява про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення необґрунтована. Заявником зазначено час ознайомлення з рішення суду 12.10.2024 року, отже звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення суду 15.11.2024 року представник відповідача порушив строки звернення з такою заявою навіть виходячи із зазначеної ним самим дати ознайомлення з рішенням суду.

Інших підстав для поновлення строку звернення до суду з відповідною заявою сторона відповідача не зазначала.

За таких обставин суд дійшов висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення - без розгляду.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року в цивільній справі № 754/6723/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року в цивільній справі № 754/6723/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: