Справа № 309/710/23
Провадження № 2/309/151/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

за участю секретаря : Сабадош Л.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Шкарампота В.Д, про усунення від права на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Шкарампота В.Д, про усунення від права на спадкування за законом.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачі та відповідачі є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживала в АДРЕСА_1 .

У своєму позові позивачі вказують , що відповідачі є негідними спадкоємцями і мають бути усунені від спадкування, оскільки у продовж трьох років до відкриття спадщини ОСОБА_8 перебувала у безпорадному стані через похилий вік та стан здоров`я. Крім того, у 2021 році відповідач ОСОБА_1 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_8 , що призвело до ускладнення стану її здоров`я. Про даний факт знав ОСОБА_6 але нічого не вжив , щоб захистити сестру та надати їй медичну допомогу.

ОСОБА_9 - мати ОСОБА_8 та відповідачів, за життя неодноразово усно заповідала (наголошувала) своїм дітям, що своє майно, а саме будинок в АДРЕСА_2 має набути позивач ОСОБА_4 , а житловий будинок в АДРЕСА_3 має набути позивач ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_9 проживає з ОСОБА_8 то відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зобов`язані утримувати ОСОБА_8 з якою проживала і позивач ОСОБА_5 однією сім`єю.

Однак відповідачі не дотримались усного заповіту своєї матері, так як жодним чином не допомагали ОСОБА_8 на протязі трьох років до відкриття спадщини, перебування її у безпорадному стані, з якою також проживала і ОСОБА_5 . Умисне ухилення відповідачів від надання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 допомоги при можливості її надання та потребу ОСОБА_8 в допомозі саме цих відповідачів свідчить про невиконання ними вимог ст. ч. 2 ст. 267 СК України.

Відповідачі жодного разу не відвідували ОСОБА_8 коли вона перебувала у безпорадному стані у період з травня 2019 року по травень 2020 року. У ОСОБА_8 було відключено електропостачання, був відсутній газ та вода, тобто були відсутні основні засоби для існування, про що було добре відомо відповідачам, але вони нічого не вживали для того , щоб допомогти їй.

Також відповідач ОСОБА_7 знаючи у якому стані перебуває ОСОБА_8 та маючи можливість надавати їй допомогу, не вчиняв жодних дій щоб допомогти своїй одинокій сестрі.

Крім того, ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 06.12.2022 року зобов`язано Хустський РУП ГУНП України в Закарпатській області внести відомості до ЄРДР за заявою позивачів про вчинення відповідачами кримінальних правопорушень передбачених ст. 28 ч.2, ч.3, ч.4 ст. 186 КК України та ч.1 ст.194 КК України щодо викрадення з будинку ОСОБА_8 всіх документів позивача ОСОБА_5 щоб остання не могла оформити спадщину.

У своєму позові позивачі просять суд винести рішення яким усунути відповідачів від права спадкування за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явилися, у своєму позові просили суд розглянути справу у їх відсутність.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Іляшкович Н.В. позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову покликаючись на обставини , які викладені ними у письмовому відзиві.

У своєму відзиві відповідач та його представник ствердили , що спадкодавець, ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була рідною сестрою відповідача. Як вірно вказують позивачі, померла проживала одна, разом із нею ніхто не був прописаний.

Відповідач, ОСОБА_1 , у силу своїх можливостей допомагав померлій сестрі по господарству, мав із нею доброзичливі відносини. Разом з тим, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є людиною похилого віку (70 років), як і померла є одиноким, згідно довідки виданої виконавчим комітетом Хустської міської ради №02-22/490 від 03.04.2023р., проживає один. Окрім мінімальної пенсії не має жодного джерела доходу. У 2010 році у нього згоріло обійстя, яке він не може відновити до сьогоднішнього дня. Таким чином, утримувати матеріально свою сестру, про що апелюють позивачі, він не мав можливості.

Окрім того, померла ОСОБА_8 не перебувала у безпорадному стані. Жодного доказу, який би підтверджував безпорадність сестри відповідача через хворобу, каліцтво або похилий вік до матеріалів позову не додано. У свою чергу, рівень матеріального забезпечення особи є оціночним поняттям.

Враховуючи, що померла ОСОБА_8 ніколи не була одружена, дітей та чоловіка вона не мала, заповіту на випадок своєї смерті не складала, а тому відповідач має право на спадщину, як спадкоємець другої черги. Підстав для усунення його від права на спадкування не має. Очевидним є той факт, що даний позов є надуманим, безпідставним, не підтвердженим жодними доказами та таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Грицак Я.В., також просив суд відмовити в задоволенні позову покликаючись на наведені у відзиві обставини.

У своєму відзиві відповідач ОСОБА_6 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра ОСОБА_8 . Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила і він як рідний брат зараз перебуває у другій черзі спадкоємців за законом після смерті своєї сестри.

Позивачі в позовній заяві вказують на те що він є негідним спадкоємцем і відповідно до ч.5 ст. 1224 Цивільного кодексу України має бути усунутий судом від права на спадкування за законом.

Його сестра не перебувала в безпорадному стані і доказів про такий стан не додано до позовної заяви позивачами.

Після смерті сестри його сім`я оплатила всі витрати на поховання і перед тим на її лікування в розмірі 50 000 гривень.

Коли він та його сім`я дізналися що у сестри погіршився стан здоров`я, то його син ОСОБА_10 з своєю жінкою та його жінкою одразу поїхали до неї, коли приїхали то виявили що вона погано себе почуває, поміряли їй тиск, який становив 85 * 50, температура тіла була 35,8.

Вони хотіли викликати сестрі швидку допомогу, але вона категорично відмовлялася, після чого на власному автомобілі відвезли її в лікарню. В приймальному відділенні їй надали невідкладну допомогу, обстежили і виявили обширний інфаркт і що в неї була вода біля серця. Після цього сестру направили у відділення кардіології, де їй призначили лікування і ліки на три дні. Ліки куплені ними за власні кошти в лікарні.

Після цього його син зі своєю жінкою та його жінкою поїхали додому приготувати їжу і взяти засоби гігієни і потрібні для сестри речі від себе з дому. Потім знов поїхали до неї в лікарню, нагодували її та вмили, принесли речі що їй були необхідні в лікарні. Коли в чергове поїхали провідати сестру, то дізналися від завідуючої, що їй вночі стало гірше, її відвезли в реанімацію де вона й померла.

Після цього його син з своєю жінкою та його жінкою пішли в морг і вибрали тіло сестри. Їм видали довідку про причину смерті. За послуги моргу вони заплатили 5000 грн., але чек не видавали. Його син забрав до себе тіло сестри, бо його жінці стало погано і в неї піднявся тиск. Син привіз тіло сестри до себе в АДРЕСА_4 . Ми їй купили за власні кошти труну, покриття, хрест, табличку, вінки, оділи в новий одяг. Сплатили всі ритуальні послуги: священника, у храмі, гробокопателів і оплатили комашню у ресторані «Лакомка». Вони одержали свідоцтво про смерть сестри. На момент смерті з сестрою ніхто не проживав і не був прописаний. Він допомагав сестрі будувати будинок із фундаменту до даху, також купив їй цеглу на літню кухню з хлівом за власні кошти. ОСОБА_8 , була не заміжньою, не мала дітей, і він їй допомагав по господарству, допомагав робити ті роботи, які вона сама не в змозі була виконати, привозив їй газові балони бо в неї не було газу, допомагав колоти дрова і привозив їй, що було потрібно. Обставини, що наводяться позивачами в позовній заяві, не підтверджені жодними доказами.

В судові засідання відповідач ОСОБА_7 жодного разу не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надсилав.

В судове засідання приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Шкарампота В.Д. не з`явився , про місце і час розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, пояснень по суті справи не надсилав.

В судовому засіданні допитана за клопотанням позивачів з дотриманням вимог ст..230 ЦПК України та будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань свідок ОСОБА_11 суду ствердила, що вона була першою сусідкою покійної ОСОБА_8 , яка проживала сама. ОСОБА_8 тримала п`ять кіз і ніколи їй не жалілася. Приблизно за рік до своєї смерті вона бачила у померлої тілесні ушкодження, але хто саме їй спричинив тілесні ушкодження вона не знає. Також фото з її побиттям було викладено у групі в застосунку «Viber» , де було зазначено , що її побив ОСОБА_1 . Покійній допомагав її брат ОСОБА_6 і вона це бачила. Також до ОСОБА_8 приходив син ОСОБА_6 . ОСОБА_10 зі своєю дружиною, які також допомагали ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 померла то організацією похорону займався син ОСОБА_6 ОСОБА_12 . Похорон ОСОБА_8 проходив у будинку ОСОБА_6 .

В судовому засіданні допитаний за клопотанням позивачів з дотриманням вимог ст..230 ЦПК України та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань свідок ОСОБА_13 суду ствердив, що він є сусідом ОСОБА_8 і він бачив тілесні ушкодження на лиці у ОСОБА_8 . При розмові ОСОБА_1 говорив йому , що у нього був конфлікт з ОСОБА_8 через паркан, і він взяв її за лице, однак самого конфлікту він не бачив. Поховання ОСОБА_8 організовував син ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , який також ходив навідувати ОСОБА_8 коли та перебувала у лікарні. ОСОБА_1 часто приходив допомагати своїй сестрі, бачив, що колов їй дрова.

В судовому засіданні допитана за клопотанням позивачів з дотриманням вимог ст..230 ЦПК України та будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань свідок ОСОБА_14 суду ствердила, що вона є старостою с. Іза. ОСОБА_8 була одинокою людиною та проживала сама. За нею догляд ніхто не здійснював. Про обставини побиття ОСОБА_8 їй нічого не відомо. Поховання ОСОБА_8 проводив син ОСОБА_6 ОСОБА_10 і невістка ОСОБА_15 . Також їй відомо, що ОСОБА_10 ходив до ОСОБА_8 у лікарню коли вона там перебувала.

Судом неодноразово вживались заходи щодо виклику в судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_16 , про допит якої клопотали позивачі, однак даний свідок будучи належним чином повідомленою про дату і час розгляду справи в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (с. 1262 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 сестра позивачів та відповідачів , після смерті, якої відкрилась спадщина.

З матеріалів справи вбачається, що чоловіка та дітей ОСОБА_8 не мала, а отже позивачі та відповідачі є спадкоємцями другої черги.

Позбавлення особи права спадкувати це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що рішення про задоволення позову може бути прийняте лише за умови його правомірності, обґрунтованості та доведеності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Рішення суду повинно ґрунтуватись на доказах, досліджених при розгляді справи, а не на припущеннях, які на думку осіб, що беруть участь у справі доводять пред`явлені вимоги

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає , що в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відмовити у зв`язку з недоведеністю в суді позовних вимог, оскільки ними не подано жодного доказу та не доведено належними та допустимими доказами факту умисних дій чи бездіяльності відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу померлій ОСОБА_8 . Натомість з показів свідків та досліджених матеріалів справи вбачається , що відповідачі приймали активну участь у утриманні та догляді за своєю сестрою.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження дослідженими матеріалами справи, а також в судових засіданнях, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 1224 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Шкарампота В.Д, про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2025 року.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.