ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/584/25 Справа № 209/3656/23 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпріапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 червня 2024 року у цивільній справі №209/3656/23 за позовною заявою Кредитної спілки «Християнська Фортеця» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року представник КС «Християнська фортеця» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 07 жовтня 2021 року відповідач звернувся до КС «Християнська Фортеця» з проханням про надання кредиту у розмірі 10 000 грн. на споживчі потреби на 36 календарних місяців зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 38,8 % річних (3,23 % на місяць), що було відображено у кредитному договорі № 11966.

27 листопада 2021 року відповідач знову звернувся до позивача з проханням про надання кредиту у розмірі 10 000 грн. на споживчі потреби на 36 календарних місяців зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 38,8 % річних (3,23 % на місяць), що було відображено у кредитному договорі № 12027.

01 лютого 2022 року відповідач знову звернувся до позивача з проханням про надання кредиту у розмірі 15 000 грн. на споживчі потреби на 36 календарних місяців зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 38,8 % річних (3,23 % на місяць), що було відображено у кредитному договорі № 12104. За умовами кредитних договорів, у випадку несвоєчасного повернення чергового платежу по кредиту боржник виплачує підвищений відсоток, що становить 290,6 % річних, та нараховується з дня виникнення прострочення по платежу за кожен день.

Станом на 01 липня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 11966 від 07 жовтня 2021 становить 56100 грн., яка складається з основної суми боргу 9075,14 грн., несплачених відсотків за користування кредитом 47024,86 грн.; за кредитним договором № 12027 від 27 листопада 2021 у розмірі 45743,74 грн., яка складається з основної суми боргу 9135,80 грн., несплачених відсотків за користування кредитом 36607,94 грн.; за кредитним договором № 12104 від 01 лютого 2022 у розмірі 73509,71грн., яка складається з основної суми боргу 15000 грн., несплачених відсотків за користування кредитом 58509,71 грн.

Просив суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором № 11966 від 07 жовтня 2021 у розмірі 56100 грн., за кредитним договором № 12027 від 27 листопада 2021 у розмірі 45743,74 грн., за кредитним договором № 12104 від 01 лютого 2022 у розмірі 73509,71 грн., а також судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 листопада 2023 року позовні вимоги КС «Християнська фортеця» задоволено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 березня 2024 року заочне рішення від 19 червня 2024 року скасовано за заявою ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 червня 2024 року КС «Християнська фортеця» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки заборгованість: за кредитним договором № 11966 від 07 жовтня 2021 року у розмірі 56 100 гривень, яка складається з основної суми боргу 9075,14 грн. та несплачених відсотків за користування кредитом 47024,86 грн.; за кредитним договором № 12027 від 27 листопада 2021 року у розмірі 45 743 гривні 74 копійки, яка складається з основної суми боргу 9135,80 грн. та несплачених відсотків за користування кредитом 36607,94 грн.; за кредитним договором № 12104 від 01 лютого 2022 року у розмірі 73 509 71 копійка, яка складається з основної суми боргу 15000 грн. та несплачених відсотків за користування кредитом 58509,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2 684 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що кредитні договори №11966, №12027, №12104 не містять ознак кредитного договору та не підписані відповідачем. Також зазначає, що його підпису не містять графіки погашення платежів та паспорти споживчого кредиту, а також матеріали справи не містять доказів того, що кредитні кошти були перераховані на рахунок позичальника.

Крім того він не ознайомлювався із правилами надання коштів у позику, які розміщені на сайті позивача та є невід`ємною частиною кредитних договорів. Вважає, що позивачем не надано пояснення щодо нарахування сум заборгованості, зокрема і процентів, розмір яких значно перевищує саму заборгованість за кредитом. Звертає увагу, що розрахунок заборгованості складений позивачем одноособово, та не може бути доказом підтвердження заборгованості, а інших первинних бухгалтерських документів ним не надано.

Посилається на невідповідність позовної заяви вимогам ЦПК України, оскільки вона не містять відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору та підтвердження позивача, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача. А тому вважає, що кредитна спілка не мала права достроково звертатись до суду із позовом про стягнення всієї суми заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Кредитної спілки «Християнська фортеця» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у зв`язку із необґрунтованістю.

Зазначає, що кредитні договори №11966, №12027, №12104 підписані відповідачем та останній перед їх укладенням та під час укладення ознайомився із інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту. Щодо отримання кредитних коштів звертали увагу, що матеріли справи містять копії власноручно підписаних відповідачем видаткових касових ордерів. Зазначає, що розмір процентів, зокрема і для кредитів з підвищеним ризиком погоджений сторонами та нарахований правомірно, а в розрахунку заборгованості не має пені.

З приводу досудового врегулювання спору позивач у способи, передбачені договором, повідомлявся стосовно наявної заборгованості, однак це не дало результату і кредитна заборгованість не була погашена. Тому вони були змушені звернутись до суду із відповідним позовом.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідки про доставку повістки до Електронного кабінету позивача та на електронну пошту відповідача, а також рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 жовтня 2021 року між сторонами було укладено кредитний договір про споживчий кредит №11966 від 07 жовтня 2021 року, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 10000 грн. на споживчі потреби строком на 36 календарних місяців, а останній зобов`язався повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 38,8 % річних (3,23 % на місяць), що підтверджується копією кредитного договору та видатковим касовим ордером (а.с. 10-15).

27 листопада 2021 року між сторонами було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 12027 від 27 листопада 2021 року, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 10000 грн. на споживчі потреби строком на 36 календарних місяців, а останній зобов`язався повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 38,8 % річних (3,23 % на місяць), що підтверджується копією кредитного договору та видатковим касовим ордером (а.с. 16-21).

01 лютого 2022 року між сторонами було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 12104 від 01 лютого 2022 року, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 15000 грн. на споживчі потреби строком на 36 календарних місяців, а останній зобов`язався повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 38,8 % річних (3,23 % на місяць), що підтверджується копією кредитного договору, видатковим касовим ордером, заявкою та паспортом споживчого кредиту (а.с. 22-27, 74-77).

Також аналогічні відомості містяться у паспортах споживчих кредитів до цих кредитних договорів №11966, № 12027, № 12104.

Відповідно до розрахунків заборгованості ОСОБА_1 на 01 липня 2023 року утворилась заборгованість: за кредитним договором № 11966 від 07 жовтня 2021 в розмірі 56100 грн., яка складається з основної суми боргу 9075,14 грн. та несплачених відсотків за користування кредитом 47024,86 грн.; за кредитним договором № 12027 від 27 листопада 2021 року в розмірі 45743,74 грн., яка складається з основної суми боргу 9135,80 грн. та несплачених відсотків за користування кредитом 36607,94 грн.; за кредитним договором № 12104 від 01 лютого 2022 року в розмірі 73509,71 грн., яка складається з основної суми боргу 15000 грн. та несплачених відсотків за користування кредитом 58509,71 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено кредитні договори, за якими відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення повернення кредитних коштів, в результаті чого утворилась заборгованість, на яку нараховані проценти.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В кредитних договорах, підписаних особисто позичальником ОСОБА_1 за №11966, № 12027, № 12104 процентна ставка встановлена у розмірі 38,8 % річних. Також ставка відображена й у підписаних ОСОБА_1 паспортах споживчого кредиту до цих договорів. Відповідно до п.3.8 цих договорів кредит може бути визнаний кредитом із підвищеним ризиком у разі несвоєчасної сплати кредиту у відповідності до графіку розрахунків. При цьому у п.3.9 відповідних договорів у разі прийняття рішення про віднесення кредитних договорів до договорів із підвищеним ризиком, встановлюється та діє протягом усього строку визнання їх такими , фінансова відсоткова ставка у розмірі 290,6 процентів річних.

Таким чином сторони погодили усі істотні умови кредитного договору, зокрема і проценти, а тому доводи апеляційної скарги щодо не погодження сторонами усіх умов кредитного договору та відсутності підпису позичальника під ними спростовується наданими позивачем копіями таких договорів із підписом ОСОБА_1 та паспортами споживчих кредитів, які складають невід`ємну їх частину.

Також матеріали справи містять видаткові касові ордери від 07.10.2021 року, від 27.11.2021 року та від 01.02.2022 року, а також квитанції до них, які свідчать про отримання ОСОБА_1 особисто під підпис кредитних коштів за договорами №11966, № 12027, № 12104. Зазначені докази є первинними бухгалтерськими документами, а тому суд першої інстанції правильно вважав їх належними та допустимими доказами, які підтверджують отримання кредитних коштів відповідачем.

З наданих банком розрахунків заборгованості вбачається, що позичальник у зв`язку з неналежним виконанням ним зобов`язань за кредитними договорами має заборгованість. Зазначений розрахунок відповідачем не спростовано та не надано доказів того, що він погашав кредитну заборгованість.

Кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, ОСОБА_1 отримав та користувався кредитними коштами, що вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 с. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Визначальним у даній категорії справ є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Звертаючись до суду із цим позовом, банком надано належним чином завірені копії кредитних договорів із паспортами споживчого кредиту та касових ордерів з квитанціями, які відповідачем не спростовані. Підстав вважати їх неналежними чи не допустимим доказами не має.

При цьому кредитні договори відповідачем недійсними не визнавалися, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, користувався ними та частково погашав кредитну заборгованість, що вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору. Також матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що він не користувався кредитом та повністю сплатив таку заборгованість.

Судом першої інстанції зазначені обставини прийнято до уваги та зроблено правильний висновок, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитній спілці не повернуті. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім того слід звернути увагу, що заборгованість по процентам за кредитними договорами нараховувалась лише по момент звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Посилання на те, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України є безпідставними і самі по собі не відносяться до підстав,які є обов`язковим для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами на користь кредитної спілки.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 175 353,45грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 368,369, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 червня 2024 року залишити без змін, відновивши його дію.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2025 року.

Судді: