Дата документу 11.02.2025
Справа № 501/3494/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 .

Вимоги позивача: стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 24.08.2022р. у розмірі 113083, 16 грн. та судові витрати у справі.

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник позивача І.Федорюк позовні вимоги мотивує тим, що 24.08.2022р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 підписаний кредитний договір №. Відповідно до п.1.2 Договору Позичальнику надано грошові кошти у розмірі 92830,50 грн., строком користування 60 місяців, зі сплатою 0,01 % від суми боргу за договором, 2.49% щомісячні проценти від суми кредиту. Кредит відповідачем отриманий шляхом безготівкового перерахування коштів.

25.08.2022р. права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. Станом на 12.06.2023р. заборгованість позичальника за кредитним договором № від 24.08.2022р. становить 113083,16 грн., яку позивач просить стягнути з відповіла на свою користь.

Відповідачка ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву (а.с.73-84) в якому просила суд відмовити у задоволені позову з наступних підстав.

Відповідачка вказує, що 10.11.2020р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та нею був укладений кредитний договір № .

Відповідно до умов якого Кредитодавець надає Позичальнику кредиту розмірі 92063,96 гривень. .

Протягом 2020 року -2022 вона погашала тіло кредиту та відсотки. Відповіддю АТ «ТАСКОМБАНК» від 06.11.2024 року повідомив її, що кредитний договір № укладений 10.11.2020 року припинив свою дію 31.08.2022 року у зв`язку з погашенням заборгованості за рахунок оформлення нового кредитного договору № від 24.08.2022 року.

Згідно позовної заяви та додатків не неї позивач зазначає, що надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 92830,50 гри. Однак вказані грошові кошти їй не надавались, жодної власноруч написаної заяви (як зазначено у призначенні платежу) щодо переказу коштів в розмірі 88410,00 грн. на погашення заборгованості по кредитному договору від 10.11.2020 року не було, оскільки заборгованість за даним договором була набагато меншою ніж сума переказу в розмірі 88410,00 грн. Крім того, рахунком, який відкрито на її ім`я у АТ «ТАСКОМБАНК», вона не користувалась, доступу до рахунку не мала, платіжну картку АТ «ТАСКОМБАНК» їй не видавали. Куди поділась різниця у розмірі 3653,96 грн. (92063,96 грн. - 84410,00 грн. = 3653,96 грн.) їй не відомо. Виписки з особового рахунку щодо руху коштів 92830,50 грн., які підтверджували про перерахування 84410,00 грн. та використання коштів у сумі 3653,96 грн., не додано, або іншого документального підтвердження про перерахування коштів у сумі 84410,00 грн. в рахунок погашення кредиту від 10.11.2020 року, тобто відсутній доказ хто та коли користувався коштами у розмірі 92830,50 грн.

Договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 укладено 01 вересня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», кредитний договір № укладено 24.08.2022 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та мною, ОСОБА_1 , платіжна інструкція банку № 983837652 від 20.07.2022 року на суму 2197164,25 грн. з призначенням платежу перерахування коштів зг. Договору про відступлення права вимоги № 01/09/2021 від 01.09:2021р., реєстр прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 р. містить дату формування 27.07.2022р.

Разом з тим, з доданих договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перейшло до нового кредитора починаючи ще 01.09.2021р., а сам кредитний договір № був укладений 24.08.2022, тобто через вісім місяців після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Тобто, вбачається, що було здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» щодо ОСОБА_1 за кредитним договором № від 24.08.2022 на момент укладення договору 01/09/21 від 01.09.2021 р. в останньому не вказано.

Вважає, що за таких обставин позивачем не надано доказів набуття прав вимоги за кредитним договором № від 24.08.2022р..

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача І.Федорюк у позовні заяві просила суд розглянути справу за відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги (а.с.6).

Відповідач у судове засідання не прибула та не повідомила про причини неявки.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 23.08.2024р. відкрито провадження у справі (а.с. 163).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

24.08.2022р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №.

П. 1.2. Кредитного договору визначено, що кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту 92830,50 грн., строк 60 дів.

Процентні ставки: при надані кредиту 5.5% - 4420,50 грн., від суми кредиту, щомісячні проценти 2,49 від суми кредиту, 0,01 річних від суми кредиту.

П. 1.4 Кредитного договору визначено підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплати/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових корштів за наступними реквізитами: отримувач ОСОБА_1 код НОМЕР_1 рахунок НОМЕР_2 у АТ Таскомабанк» сума 88410 грн., призначення платежу переказ грош.кошт.на погаш. Заборг. По КД № від 10.11.2020р. за рах.кред. кошт.зг.КД№ від 24.08.2022р. та заяви клієнта ОСОБА_1 без ПДВ.

Згідно платіжної інструкції № від 24.08.2022р. ОСОБА_1 перерахувало ТОВ «ФК» грошові кошти у розмірі 88410.0 грн. в графі призначення платежу вказано: переказ грош.кошт. на погаш.заборг. по КД № від 10.11.2020р. за рах. Кред.кошт.зг . КД № від 24.08.2022р. та заяви клієнта ОСОБА_1 без ПДВ (а.с.55).

Згідно довідки АТ «Таскомбанк» від 06.11.2024р. (а.с.79), кредитний договір № укладений 10.11.2020р. між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ЦФР» був відступлений 17.12.2021р. до Банку та припинив свою дію 31.08.2022р. у зв`язку з погашенням заборгованості за рахунок оформлення нового кредитного договору № від 24.08.2022р..

01.09.2021р. між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укладений договір про відступлення права вимоги №01/09/21 (а.с.19-24) (надалі договір).

Згідно п 1.1 Договору позичальник це Клієнт Первісного кредитора, яким Первісний кредитор надав кредити та, які мають зобов`язання по відношенню до первісного кредитора за кредитними договорами.

П. 2.1 Договору визначено, що у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитним договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошві кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлена цим Договором.

П.2.2 Сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги (зразок якого наведено у Додатку 1 до цього договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстрі прав вимоги є невід`ємною частиною цього Договору. Передача Кредитних справ та іншої документації за кредитом регламентується окремим договором зберігання, що укладається між сторонами.

П.3.4 Договору визначено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання Сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до Позичальників стосовно їх заборгованостей по забезпеченням. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язанні з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно п.9.2 Договору цей Договір діє протягом одного календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Отже, згідно умов договору про відступлення прав вимоги, який укладений 01.09.2021р. сторони договору домовилися, що на протязі року мали право передавати право вимоги за кредитними договорами.

25.08.2022р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» підписаний реєстр прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №01/09/2021р. від 01.09.2021р., згідно якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало АТ «Таскомбанк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №№ від 24.08.2022р.. на суму92910,24 грн. (а.с.29).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі N 909/968/16 (провадження N 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону N 2664-III.

Таким чином, твердження відповідачки, що договір про відступлення права вимоги не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги, спростовуються договором про відступлення права вимоги, оскільки строк дії вказаного договору один календарний рік, договір укладений 01.09.2021р., а кредитний договір № укладений 24.08.2022р, тобто до 01.09.2022р. ТОВ «ФК «ЦФР» мало право передавати кредитні договори АТ «Таскомбанк»

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та АТ «Таскомбанк» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів

Позичальник не виконує умови кредитних договорів ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, а отже посилання сторони відповідача в цій частині є безпідставними.

При дослідженні правочинів наданих стороною позивача, судом з`ясовано, що всі вони підписані, є належними та допустимими.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші),а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як убачається наданих позивачем розрахунків, відповідачем порушено умови Кредитного договору договором № від 24.08.2022р. в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим, станом на 12.06.2023 р., утворилась заборгованість у розмірі 113083,16 грн., яка складається з: заборгованості по тіло кредиту 92521,11 грн., заборгованості по річним процентам 4,83 грн., заборгованості по щомісячним процентам 20557,22 грн.

Доказів у спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачкою не надано.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає до задоволення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції № 2053 від 31.01.2024 (а.с.1) позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3028.0 грн.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 263 266 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 24.08.2022р. у розмірі 113083, 16 грн. та судовий збір у розмірі 3028.0 грн.

. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: акціонерне товариство «Таскомбанк», 01032, м.Київ, вул.С.Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя В.В.Смирнов