КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1802/2025
справа №758/1629/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Київського міського центру зайнятості на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гребенюка В.В.,

у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

встановив:

У лютому 2024 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом про стягнення коштів.

Вимоги позову мотивує тим, що 11 листопада 2021 року до Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості звернулась відповідачка ОСОБА_1 із заявами про надання статусу безробітної та про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Наказом Подільської філії від 15 листопада 2021 року відповідачці надано статус безробітного з 11 листопада 2021 року та наказом від 15 листопада 2021 року призначено виплату допомоги по безробіттю з 11 листопада 2021 року по 07 серпня 2022 року.

Наказом Подільської філії від 08 серпня 2022 року виплату припинено з 08 серпня 2022 року у зв`язку із закінченням строку виплати та наказом від 23 вересня 2022 року припинено реєстрацію безробітного з дати наказу у зв`язку із поданням заяви про припинення реєстрації.

07 грудня 2022 Державний центр зайнятості звернувся до обласних та Київського МП3 з листом, у якому повідомляється, що на виконання пункту 33 розділу VIII Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та пункту 52 розділу XI Закону України "Про зайнятість населення" щодо припинення виплати допомоги по безробіттю та реєстрації безробітного у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів, Державна податкова Служба України надала інформацію щодо перебування зареєстрованих безробітних за кордоном станом на 28 жовтня 2022 року.

Відповідно до додатку до листа Державного центру зайнятості від 06 грудня 2022 року №33/101/5286-22 відповідачка виїхала за межі України 07 травня 2022 року та перебувала за кордоном більше 30 календарних днів. Відповідно до пункту 52 розділу XI Закону України "Про зайнятість населення" під час дії воєнного стану реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених частиною першою статті 45 цього Закону України "Про зайнятість населення", а також з 31 календарного днів від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів.

Враховуючи викладене, реєстрація відповідачки як безробітної мала бути припинена з 31 календарного після 07 травня 2022 року, тобто з 06 червня 2022 року.

Листом Державного центру зайнятості від 06 грудня 2022 року №33/101/5286-22, Подільською філією 09 грудня 2022 року складено Акт №1 установлення факту перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів.

Згідно висновків Акту відповідачка перебувала за кордоном з 07 травня 2022 року по 19 червня 2022 року, що становить 44 календарні дні.

Наказом Подільської філії № 90-АГ/285/22 від 20 грудня 2022 року про розслідування страхового випадку прийнято рішення щодо повернення відповідачкою нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття.

Згідно довідки - розрахунку №331 від 19 грудня 2022 розмір надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття становить 12 219,44 грн.

З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідачки 21 грудня 2022 року Подільською філією надіслано лист-повідомлення №258.5-2055/2, а також 08 листопада 2023 року Київським МЦЗ надіслано лист-повідомлення №08-1864/10-21/23 про необхідність повернути в добровільному порядку нараховане та виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Посилаючись на те, що відповідачка умисно приховала дані, безпідставно отримувала нараховану допомогу по безробіттю, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 12 219,44 грн та суму сплаченого судового збору.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості кошти в розмірі 12 219,44 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості сплачений судовий збір.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Київським міський центром зайнятості подано апеляційну скаргу.

Посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про недоведеність позивачем умисного надання недостовірної інформації, невиконання обов`язків та зловживання ними.

Позивач не погоджується із висновками суду першої інстанції та вказує, що відповідачка виїхала з України та перебувала за кордоном з 07 травня 2022 року по 19 червня 2022 року, що становить 44 календарні дні.

Суд першої інстанції не врахував, що у разі виїзду за межі України особи, зареєстрованої у встановленому порядку як безробітної, така особа зобов`язана повідомити про це територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у якому особа зареєстрована як безробітна.

Вказує, що добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного районного центру, про втрату ним права на отримання допомоги безробіттю.

Стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги нормативно-правові акти, якими позивач керується у своїй діяльності та не враховано, що невиконання відповідачкою своїх обов`язків та зловживання ними привело до незаконно виплачених коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові №545/164/17 від 26 вересня 2018 року.

09 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості.

Згідно частини 1 статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Загальні вимоги до відзиву викладені в статті 178 ЦПК України. Так, відзив підписується відповідачем або його представником.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені статтею 183 ЦПК України. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

За приписом частини 4 статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини 1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Установлено, що поданий 01 жовтня 2024 року (зареєстрований Київським апеляційним судом 09 жовтня 2024 року, вх.№125117) засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 відзив не містить підпису ОСОБА_1 , колегія суддів уважає, що такий слід повернути без розгляду.

10 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

Вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення врахував усі обставини справи та ухвалив законне рішення.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на статтю 1215 ЦК України та вказав, що не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд вказав, що позивачем не доведено факту умисного не надання недостовірних відомостей про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю.

Доказів розрахункової помилки з боку позивача при нарахуванні допомоги позивачем не надавалось. Більше того, у позовній заяві позивачем зазначено, що допомога відповідачу нарахована відповідно до законодавства з урахуванням наданої відповідачкою при зверненні інформації.

Установлено, що 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до керівника Подільської філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. Підписання вказаної заяви відповідачка підтвердила ознайомлення з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальність за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законом України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с. 6).

11 листопада 2021 року відповідачкою подано заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю. Підписанням заяви відповідачка підтвердила факт ознайомлення з умовами та тривалістю призначення допомоги по безробіттю відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с. 7).

23 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Подільської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про припинення з 23 вересня 2022 року послуг служби зайнятості, оскільки ОСОБА_1 бажає самостійно здійснювати пошук роботи (а.с. 10).

09 грудня 2022 року Подільською районною філією Київського міського центру зайнятості складено Акт встановлення факту перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів. Згідно даних акту убачається, що проведено звірку у зв`язку із надходженням інформації про перебування за кордоном понад 30 календарних днів безробітною ОСОБА_1 .. Згідно інформації Державної прикордонної служби України, надісланої листом Державного центру зайнятості від 06 грудня 2022 року №33/101/5286-22 ОСОБА_1 перебувала за кордоном з 07 травня 2022 року по 19 червня 2022 року, що становить 44 календарні дні (а.с. 12).

Згідно даних довідки-розрахунку надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення №331 від 19 грудня 2022 року убачається, що за період з 06 червня 2022 року по 07 серпня 2022 року ОСОБА_1 виплачено 12 219,44 гривень (а.с. 15).

20 грудня 2022 року Подільською районною філією Київського міського центру зайнятості №90-АГ/285/22 видано наказ, згідно якого прийнято рішення щодо повернення ОСОБА_1 суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, відповідно до частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

09 січня 2023 року відповідачці направлено лист №285.5-2055/22 від 21 грудня 2022 року з вимогою протягом 15 днів з дня отримання копії наказу повернути надмірно виплачені кошти у розмірі 12 219,44 гривень. У додаток до вказаного лист додано копію наказу №90-АГ/285/22 від 20 грудня 2022 року (а.с. 17).

Відповідно до даних висновку магнітно-резонансної томографії головного мозку ОСОБА_1 убачається МР-ознаки залишкових явищ перенесеного ішемічного лакунарного інфаркту у басейні ПСМА; дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ступеню; початкових явищ ХПМК; етмоїдиту, синуситу, правобічного сфеноїдиту (а.с. 53).

Згідно даних копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності з 07 червня 2023 року (а.с. 62).

Згідно частини 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).

Відповідно до пункту 4 частини 2, частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: виїзд за межі України; обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною 1 статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється за умов, що перелічені в частині 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення».

Пунктами 7, 7-1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: невідвідування без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем прийняття ним рішення про таке відвідування; не підтвердження без поважних причин будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними, наміру перебування у статусі зареєстрованого безробітного протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем останнього підтвердження (відвідування) (під час дії надзвичайного або воєнного стану, карантину, у разі виникнення надзвичайної ситуації).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон №1533- ІІІ).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону №1533-ІІІ загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону №1533-ІІІ виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) працевлаштування безробітного; 2) поновлення безробітного на роботі за рішенням суду; 3) вступу до закладу освіти на навчання з відривом від виробництва; 4) відрахування із закладу освіти; 5) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 6) набрання законної сили вироком суду про позбавлення волі безробітного або направлення його за рішенням суду на примусове лікування; 7) призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку; 8) призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості; 9) подання письмової заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 10) подання письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості; 11) зміни місця проживання; 12) закінчення строку їх виплати; 13) зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про виплату допомоги по безробіттю (крім періоду дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб); 14) відмови безробітного від двох пропозицій підходящої роботи або від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, у тому числі осіб, які вперше шукають роботу та не мають професії (спеціальності); 15) відмови від роботи за спеціальністю, професією, набутою після професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості; 16) смерті безробітного.

Установлено, що 11 листопада 2021 року відповідачка звернулась до позивача із заявою про надання статусу безробітного.

17 листопада 2021 року відповідачку ознайомлено із правами та обов`язками зареєстрованих безробітних (додаток 2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітного), що підтверджується власноручним підписом відповідачки.

21 квітня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану", який набув чинності 07 травня 2022 року.

Зазначеним законом доповнено розділ VIII "Прикінцеві положення" пунктом 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", зокрема абзацом 15 такого змісту "виплата допомоги по безробіттю припиняється з підстав, визначених статтею 31 цього Закону, а також у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів".

З матеріалів справи установлено та не заперечується сторонами, що відповідачка перебувала за кордоном з 07 травня 2022 року по 19 червня 2022 року, що становить 44 дні.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону №1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Аналіз зазначеної норми дозволяє зробити висновок, що для стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі тільки за таких умов: невиконання нею своїх обов`язки та зловживання ними.

Розглядаючи поняття розумності та добросовісності як принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав необхідно враховувати, що розумною є поведінка особи, яка діє у межах, не заборонених їй договором або актами цивільного законодавства. Виходячи із аналізу норм, закріплених у ЦК України, поняття «добросовісність» ототожнюється із поняттям «безвинність» і навпаки, «недобросовісність» із «виною». Такий висновок випливає із того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність, а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними.

З обставина цієї справи убачається, що відповідачка дійсно перебувала за кордоном більше 30 днів, тобто в період з 07 травня 2022 року по 19 червня 2022 року.

Разом з цим, із матеріалів справи не убачається, що відповідачка не виконувала свої обов`язки чи зловживала ними, оскільки додаток 2 до індивідуального плану працевлаштування безробітного (Права та обов`язки зареєстрованих безробітних), із яким ознайомлено відповідачку, не містить обов`язку повідомляти про виїзд за межі країни на строк більше 30 днів.

При цьому, слід ураховувати, що розділ VIII "Прикінцеві положення" пунктом 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", зокрема абзацом 15 такого змісту "виплата допомоги по безробіттю припиняється з підстав, визначених статтею 31 цього Закону, а також у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів" доповнено згідно прийнятого 21 квітня 2022 року Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану", який набув чинності 07 травня 2022 року.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачку було проінформовано про вказані зміни у законодавстві, що виключає недобросовісність дій останньої.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що абзац двадцять восьмий пункту 5-2 розділу XI Закону України «Про зайнятість населення», яким внесено зміни у Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а саме вказано, що реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених частиною першою статті 45 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів, викладено в редакції Закону № 2622-IX від 21.09.2022.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, які доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відзив ОСОБА_1 , поданий засобами поштового зв`язку 01 жовтня 2024 року, зареєстрований Київський апеляційним судом 09 жовтня 2024 року (вх.№125117), на апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року повернути особі, яка його подала, без розгляду.

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова