Справа № 129/3342/24
Провадження № 2/144/63/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Германа О.С.,

секретаря судового засіданні Пігулі А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ява-Агротрейд» про стягнення коштів, 3% річних та збитків,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Одаренко К.О., звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ява-Агротрейд» про стягнення коштів, 3% річних та збитків.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ява-Агротрейд» було укладено договір 84 № ДК-11/04 щодо надання послуг по виготовленню, укомплектуванню матеріалами та комплектуючими, будівельної не капітальної конструкції (домокомплекту), панелей дерев`яних теплоізоляційних. Відповідно до пункту 1.1 договору відповідач зобов`язується надати послуги по виготовленню, укомплектуванню матеріалами та комплектуючими, будівельної не капітальної конструкції (домокомплекту), панелі дерев`яні теплоізоляційні, та виконати монтажні роботи конструкції власними силами, або з залученням субпідрядників, в обумовлені строки та з належною якістю відповідно до вимог ДБН В22-15-2005, ДБН 79-92. Згідно з п. 1.2 договору, - позивач зобов`язується прийняти продукцію (домокомплект), та зобов`язується своєчасно сплатити згідно умов п. 3 цього договору. Пунктом 2.3. договору встановлено, що вартість замовлення рецепції на 64,1 m2, та тераси 5,8 m2 становить: 20,000 США, що є еквівалентно 810,000 грн. Відповідно до п. 3.3 договору, - позивач оплатив 18,000$ США авансу, пунктом 3.4. Договору встановлено, що залишок 2000$ позивач зобов`язується оплатити після монтажу домокомплекту в нього на ділянці в с. Микуличин. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Відповідач зобов`язується у орієнтовний термін до 60 робочих днів виконати роботи по виготовленню, формуванню, комплектації, монтажу та поставці конструктивних елементів домокомплекту. Таким чином, на підставі п. 3.1. Договору, відповідач мав виконати взяті на себе зобов`язання до 19.08.2024 року. Нічого із зазначеного вище договором відповідачем, після отримання коштів, здійснено не було, на телефонні дзвінки він відповідав постійними переносами строку виконання замовлення, посилався на значну зайнятість, потім на отримання повістки до РТЦК та СП, що є підставою для не виконання взятих зобов`язань, далі - говорив про швидку подальшу роботу або ж повернення коштів у повному обсязі, а потім (з початку вересня 2024 року) взагалі перестав виходити на контакт. На вимоги повернути кошти взагалі нічого не відповідав. Тому позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ява-Агротрейд» на користь ОСОБА_1 18000, 00 доларів США та 3% річних в розмірі 100,33 (сто цілих і тридцять три сотих) доларів США, збитки у розмірі 634,66 (шістсот тридцять чотири цілих

вимоги підтримав, просить шістдесят шість сотих) доларів США та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Одаренко К.О. подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, просить позов задовольнити.

Представник відповідач ТОВ «Ява-Агротрейд» повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Встановлено, що 21 червня 2024 року між ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ява-Агротрейд» було укладено договір 84 № ДК-11/04 щодо надання послуг по виготовленню, укомплектуванню матеріалами та комплектуючими, будівельної не капітальної конструкції (домокомплекту), панелей дерев`яних теплоізоляційних (а.с.45-67).

Згідно з п. 1.2 Договору, - позивач зобов`язується прийняти продукцію (домокомплект), та зобов`язується своєчасно сплатити згідно умов п. З цього Договору.

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що вартість замовлення Рецепції на 64,1 m2, та тераси 5,8 m2 становить: 20,000 США, що є еквівалентно 810,000 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору, - Позивач оплатив 18,000$ США авансу, пунктом 3.4. Договору встановлено, що залишок 2000$ Позивач зобов`язується оплатити після монтажу домокомплекту (Рецепція) в нього на ділянці в с. Микуличин.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що відповідач зобов`язується у орієнтовний термін до 60 робочих днів виконати роботи по виготовленню, формуванню, комплектації, монтажу та поставці конструктивних елементів домокомплекту.

Пупком 3.2. Договору встановлено, що доставка домокомплекту проводиться протягом 45 днів, однак станом на дату направлення позову Відповідачем не виконано жодних зобов`язань взятих за Договором.

Згідно з 3.3. Договору, - позивач зобов`язується підписати акт прийому-передачі продукції (домокомплекту) за Договором, та сплатити решту коштів або надати вмотивовану відмову. Проте, станом на дату направлення цього позову акт приймання-передачі наданих послуг не підписаний, відмова від підписання відсутня, на підставі повного не виконання умов Договору Відповідачем.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 509 ЦК України - у чинній редакції визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до ст. 11 ЦК України - підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій. Виходячи з формулювання статті 11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 ЦК України.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За приписами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Статтею 598 ЦК України - передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16 цс18, та від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, провадження № 12-14гс18 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, провадження № 12-302гс18.

Нарахування трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241 цс 19та № 646/14523/15-ц, провадження № 14-591 цс 18. Крім того, Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 року у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148 св 18, зроблено аналогічний висновок щодо подібних правовідносин.

Отже, відповідно до усталеної судової практики, слід зробити висновок про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей, яке також виникає з рішення суду, яким стягнуто заборгованість з боржника на користь кредитора.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446 цс 18, вказано, що у частині другій ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Отже, 3 % річних розраховуються 18000,00 доларів США помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році), а саме:

Проценти за користування коштами

Період розрахунку 19.08.2024 - 25.10.2024

Кількість днів 68

Сума боргу 18 000,00

Процентна ставка 3,000%

Проценти 100,33

Отже, Відповідач повинен сплатити Позивачеві всю суму коштів, які ним були отримані від Позивача з урахуванням 3% річних, що становить 18100,33 доларів США.

Щодо компенсації збитків;

У зв`язку з невиконанням договору відповідачем, позивач вимушена була нести додаткові витрати, що пов`язані з орендою житла. Зокрема, Позивачкою було укладено договір оренди квартири (житлового приміщення) від 12.07.2024 року. Відповідно до положень зазначеного договору оренди, Позивачка щомісячно має сплачувати за користування орендованим приміщенням 280 доларів США, копія відповідного Договору оренди додається.

Відтак, сума збитків у вигляді додаткових витрат на оренду житла становить; 606,66 доларів США, що розраховано наступним чином; 280 (доларів США - вартість щомісячної орендної плати) / 30 (днів) * 68 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання відповідачем) = 634,66

Щодо судових витрат, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 7 730, 05 грн., які були понесені позивачем та документально підтверджені (а.с. 1), то вони відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ява-Агротрейд» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 7 730, 05 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ява Агро-Трейд» про стягнення коштів, 3% річних та збитків задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ява-Агротрейд» () на користь ОСОБА_1 18000, 00 (вісімнадцять тисяч) доларів США та 3% річних в розмірі 100,33 (сто цілих і тридцять три сотих) доларів США, збитки у розмірі 634,66 (шістсот тридцять чотири цілих шістдесят шість сотих) доларів США.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ява-Агротрейд» () на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 7 730 (сім тисяч сімсот тридцять гривень) 05 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя