КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2178/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2024 року у складі судді Цукурова В.П.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: адвокатське об`єднання «КУРС-8» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь:

18 000 грн заборгованості по сплаті першої частини гонорару згідно з договором про надання адвокатських послуг № 706/1 від 29 січня 2021 року;

5 662 грн 33 коп інфляційних витрат;

10 821 грн 31 коп заборгованості по сплаті другої частини гонорару згідно з договором про надання адвокатських послуг № 706/1 від 29 січня 2021 року;

3 923 грн 10 коп інфляційних витрат;

Вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 29 січня 2021 року між відповідачем та АО "КУРС-8" був укладений договір про надання адвокатських послуг № 706/1 з додатками № 1 та № 2 до цього договору.

За результатом надання послуг за вказаним договором складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000221 від 17 грудня 2021 року на суму 18 000 грн, що разом з рахунком-фактурою № СФ-0000270 від 17 грудня 2021 року надсилався ОСОБА_2 для оплати.

02 лютого 2022 року АО "КУРС-8" в особі керуючої справи ОСОБА_3 направила відповідачу досудову вимогу від 01 лютого 2022 року.

18 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та АО "КУРС-8" укладено договір про відступлення права вимоги № 706/1-22 за яким, вона набула право вимоги за Договором про надання адвокатських послуг № 706/1 з Додатками № 1 та № 2 на суму 18 000 грн з правом нарахування всіх штрафних санкцій та на адресу ОСОБА_2 направила повідомлення про відступлення права вимоги по договору № 706/1-22 від 18 лютого 2022 року.

31 липня 2023 року позивачкою направлялася відповідачу досудова вимога, що була залишена без виконання останнім.

17 жовтня 2023 року позивачкою направлялася на адресу відповідача досудова вимога, яка залишилася без виконання.

25 травня 2021 року за заявою відповідача договір про надання адвокатських послуг від 29 січня 2021 року № 706/1 було розірвано.

Оскільки договір було розірвано за ініціативою замовника, то для відповідача настали наслідки відповідно до п. 3.5. Договору і Додатку № 1 до нього, а саме оплатити другу частину гонорару в розмірі 8 % від загальної суми згідно з предметом Договору про надання адвокатських послуг від 29 січня 2021 року № 706/1, зазначеної у п. 1 Договору. Тобто відповідач до 28 травня 2021 року мав оплатити виконавцю 10 821 грн 31 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2024 року, просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновки суду про недоведеність позову належними доказами є помилковими, оскільки при укладенні договору, замовник доручив самостійно визначати тактик дій, а обов`язок дізнатися про надані послуги лежить на замовнику, відповідальність за невчасну сплату лежить саме на відповідачеві.

Вказує, що фактично виконана робота відповідачем оплачена, однак в додатку № 1 до договору, окрім таблиці з тарифами на конкретні види робіт та послуг, на зворотній стороні аркушу містить й інші умови в тому числі щодо абонентської плати за обслуговування договору та оплати другої частини гонорару як після стягнення коштів так і в разі розірвання договору за ініціативи замовника.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Зі справи убачається, 29 січня 2021 року між відповідачем та АО "КУРС-8" був укладений Договір про надання адвокатських послуг № 706/1 з додатками № 1 та № 2 до цього договору (19-21).

Відповідно до пункту 5.1 Договору Замовник погоджується з оплатою всіх послуг, наданих з відстрочкою платежу, у кількості сімнадцять послуг, згідно тарифів та зобов`язується оплатити такі послуги протягом десяти календарних днів. У випадку прострочення оплати на більший термін, Замовник сплачує Адвокатському об`єднанню пеню в розмірі вісім відсотків в день від суми боргу. День оплати вважається днем, коли кошти внесені в касу Адвокатського об`єднання або зараховані на розрахунковий рахунок.

Замовник, погоджується з оплатою інших витрат, платних послуг Адвокатського об`єднання, компенсує їх Адвокатському об`єднанню, а у разі відсутності коштів на їх оплату, своєчасно письмово повідомляє про це Адвокатське об`єднання і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих Адвокатами заходів може вплинути на результативність виконання функцій захисту. Строк відстрочки по оплаті не може перевищувати десяти календарних днів з дати фактичного виконання послуг, інакше нараховується пеня відповідно до умов договору. Підписання актів здачі-прийняття робіт не є обов`язковим і робота вважається виконаною з моменту її фактичного виконання (надсилання документа поштою, виїзд в суд або участь у судовому засіданні, виїзд у справах замовника та інші дії відповідно до цього договору, додатку№ 1, додатку№ 2 та всіх додаткових угод) (пункт 5.2 Договору).

Згідно з п. 7.2. цей Договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи замовника, діє протягом одного календарного року з дати його підписання.

За вказаним договором складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000221 від 17 грудня 2021 року на суму 18 000 грн, що разом з рахунком-фактурою № СФ-0000270 від 17 грудня 2021 року надсилався ОСОБА_2 для оплати (а.с. 22-24).

При цьому акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000221 від 17 грудня 2021 року на суму 18 000 грн не підписаний замовником.

26 лютого 2021 року АО "КУРС-8" на виконання договору склало акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000039 за виконані послуги, а саме: клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, заява про видачу виконавчого листа, скарга в порядку ст. 36 КПК України до Київської міської прокуратури № 8 по кримінальному провадженню, на загальну суму 3200 грн (а.с. 112).

29 січня 2021 року кошти в указаному розмірі було сплачено у повному обсязі, що підтверджується квитанцією АТ "Універсал Банк" № EMPT-7AEE-CC3K-PP8P (а.с. 113).

25 травня 2021 року за заявою відповідача договір про надання адвокатських послуг від 29 січня 2021 року № 706/1 було розірвано (а.с. 35).

02 лютого 2022 року АО "КУРС-8" в особі керуючої справи ОСОБА_3 направила відповідачу досудову вимогу від 01 лютого 2022 року (а.с. 26-27).

18 лютого 2022 року між АО "КУРС-8" та ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення права вимоги № 706/1-21, за яким остання набула права вимоги за зобов`язаннями Відповідача щодо виплати коштів відповідно до умов договору про надання адвокатських послуг№ 706/1 від 29 січня 2021 року та Додатків№ 1 та№ 2 до договору, що був укладений між Відповідачем та АО "КУРС-8", а саме виплати до умов договору№ 706/1 від 29 січня 2021 року та Додатків № 1 та № 2 до договору, а саме виплати коштів в розмірі 18000,00 грн. з правом нарахуванням всіх штрафних санкцій, передбачених договором та/або законом (а.с. 28).

31 липня 2023 року позивачкою направлялася відповідачу досудова вимога (а.с. 31-33).

28 вересня 2023 року між ОСОБА_1 та АО "КУРС-8" укладено договір про відступлення права вимоги № 706/1-01 за яким, вона набула право вимоги за Договором про надання адвокатських послуг № 706/1 з Додатками № 1 та №2 на суму 10821 грн 31 коп з правом нарахування всіх штрафних санкцій. Указана сума була нарахована за надані послуги в межах судової справи № 759/4841/20, розгляд якою здійснював Святошинський районний суд м. Києва (а.с. 34, 40).

17 жовтня 2023 року позивачкою направлялася на адресу відповідача досудова вимога, яка залишилася без виконання (а.с. 44-46).

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з підстав його недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно зі статтею 1 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина 3 статті 27 Закону ).

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина 5 статті 626 ЦК України).

За змістом статей 632, 903 ЦК України ціна договору (плата за договором) - форма грошового визначення вартості наданих послуг. Виплата виконавцю послуги здійснюється за виконання ним договірного обов`язку.

Відповідно до статті 30 Закону формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні характеристики. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Тобто, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Як уже було встановлено судом позивачем на підтвердження факту надання АО "КУРС-8" правничої допомоги відповідачу надано копію рахунку-фактури від 17 грудня 2021 року № СФ-0000270, а також акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000221, який складений адвокатським об`єднанням та не підписані відповідачем.

Надаючи оцінку наданим позивачем доказам, колегія суддів вважає, що вони не є належними та достатніми доказами на підтвердження факту надання відповідачу правничої допомоги з метою ефективного захисту його прав, в обсязі, що вказаний в цих документах.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Всупереч вимогам зазначеної норми закону, позивач обмежився лише ствердженням, що ним були надані відповідачу послуги з правової допомоги, які не були оплачені останнім. При цьому зазначення позивачем переліку послуг в актах приймання виконаних робіт, які не підписані відповідачем також є лише твердженням позивача, яке в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не підтверджене жодним доказом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в щодо відсутності доказів надання відповідачу послуг з правової допомогу у відповідності до договору від 29 січня 2021 року № 706/1.

В той же час, підставою виплати вказаних коштів адвокатському об`єднанню договір пов`язує з фактом розірвання договору з ініціативи відповідача, що є єдиною підставою, якою позивач обґрунтовує свої вимоги в цій частині.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року в справі № 559/1605/18 (провадження № 61-913св20) зроблено висновок по застосуванню пункту 3 статті 3, статті 627 ЦК України та вказано, що "свобода договору має декілька складових. Зокрема, свобода укладання договору; у виборі контрагента, виду договору, визначенні умов договору, форми договору. При реалізації принципу свободи договору слід враховувати вимоги ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Тобто законодавець, закріплюючи принцип свободи договору, встановив і його обмеження. Причому останні є одночасно й межами саморегулювання. Вони передбачені в абзаці 2 частини третьої статті 6 ЦК України, згідно з якою сторони не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства в разі існування однієї з таких підстав:

наявності в акті цивільного законодавства прямої вказівки про неможливість сторін відступати від його імперативного положення (наприклад, згідно частини п`ятої статті 576 ЦК України предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких заборонена законом);

якщо зі змісту акту цивільного законодавства випливає обов`язковість його положень, яка може мати вигляд вказівки в акті цивільного законодавства на нікчемний характер відступу від його положень, або виражатися за допомогою інших правових засобів (наприклад, таким буде припис абзацу 2 частини першої статті 739 ЦК України, що умова договору, відповідно до якої платник безстрокової ренти не може відмовитися від договору ренти, є нікчемною);

якщо це випливає із суті відносин між сторонами. Ця підстава не є логічним закінченням абзацу 2 частини третьої статті 6 ЦК. Такі міркування зумовлені тим, що стаття 6 ЦК України присвячена регулюванню співвідношення актів цивільного законодавства й договору, а не їх кореляції із сутністю відносин між сторонами. Адже сутність цих відносин полягає в їх договірному характері. Тому її застосовування фактично можливе тільки за наявності будь-якої з двох попередніх підстав, тобто прямої вказівки, або ж якщо обов`язковість положень акту цивільного законодавства слідує з його змісту".

Доводи апеляційної скарги про те, що під час укладення договору відповідач погодився з тактикою та позицією адвокатського об`єднання, обсягом виконаних на розсуд останнього робіт і наданих послуг, необхідних у здійсненні захисту прав та інтересів відповідача, вартість яких визначено додатком № 1 до договору, а також зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплатити фактично отримані послуги згідно з визначеними тарифами або виставленими рахунками або складеними актами виконаних робіт, не спростовують висновків суду, оскільки наведене не звільняє сторону позивачу від обов`язку надати належні, допустимі та достатні докази на підтвердження виконання адвокатським об`єднанням таких робіт чи послуг.

Інші доводи апеляційної скарги не відповідають встановленим обставинам справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального права, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: