Справа № 490/3805/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернувся до суду з даним позовом про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою від 03.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Відповідно до інформації, наданої відділом обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області відповідач 1 - ОСОБА_1 07.10.2019 р. знятий зі свого місця реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 22.10.2024 року відкладено судовий розгляд справи, витребувано у Першої миколаївської державної нотаріальної контори інформацію щодо заведення спадкової справи до майна ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у Центрального районного у м. Миколаєві відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) копію актового запису або копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.11.2024 року від Першої миколаївської державної нотаріальної контори надійшов лист №1012/01-16, згідно якого спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у Першій миколаївській ДНК не заводилась.

Центральним районним у м. Миколаєві відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) 16.12.2024 року, на виконання вимог ухвали суду від 22.10.2024 року, надано відповідь №1991/23.12-13, в якій повідомлено про наявність актового запису про смерть гр. ОСОБА_1 , актовий запис №2829 від 23.08.2019 року, складений Миколаївським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області.

За такого, судом, з огляду на отримані докази, встановлено, що даний позов заявлено до одного з відповідачів, який вже на той час помер.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно зі ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

При цьому цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Оскільки цивільна правоздатність виникає у момент народження фізичної особи і припиняється у момент її смерті, ОСОБА_1 на момент звернення позивачем до суду з даним позовом не мав цивільної правоздатності, а отже не міг бути учасником цивільних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

З наведеного вбачається, що процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Таким чином, з наведеного вбачається, що дана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі. Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

З аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що чинним законодавством України не передбачено можливості пред`явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилася, а відповідно такий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі, відповідно і на підставі ст. 255 ч.1 п.1 ЦПК України.

При цьому, у разі встановлення під час судового розгляду факту пред`явлення позову до померлої особи формальні підстави для встановлення судом правонаступників відповідача відсутні у зв`язку з тим, що підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише обставини, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку, тобто до відкриття провадження у справі.

Зазначений висновок викладено у пунктах 33-38 постанови Великої Палати Верховного суду від 07.04.2020 в справі № 473/1433/18 (провадження № 14-35цс20).

З матеріалів справи убачається, що на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі один із відповідачів, ОСОБА_1 значиться померлим, його цивільна правоздатність і дієздатність припинились його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відкриття провадження у справі.

Смерть одного із співвідповідачів є підставою для закриття провадження в справі в частині позовних вимог саме да цього співвідповідача.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 підлягає закриттю.

За нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 5, 6 ст. 84 ЦПК України, суд може уповноважити на одержання доказів заінтересовану сторону. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Неподання позивачем доказів або неможливість їх отримання, а також неподання клопотання про їх витребування дає можливість витребування судом доказів в порядку ст. ст. 44, 43, ч. 7 ст. 81, ч.ч. 5, 6 ст. 84 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо витребування доказів за власної ініціативою, суд керується ч. 7 ст. 81 ЦПК України, згідно якої суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Беручи до уваги предмет спору, заявлені вимоги і наявні у матеріалах справи докази, з метою повноти встановлення фактичних обставин справи та для забезпечення можливості винесення об`єктивного рішення, керуючись ст. 12 ЦПК України, суд вважає за необхідне запропонувати позивачу уточнити вимоги до поручителя ОСОБА_2 , з врахуванням вимог ч.4 ст. 559 ЦК України і строків позовної давності, та обгрунтувати можливіст стягнення штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, в іноземній валюті. Крім того, позивачу необхідно надати виписку по рахунку боржника ОСОБА_1 та дані щодо виконання судового рішення №2-8870/10 з наданням відповідних доказів на підтвердження.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 255, 256, 259, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження в цивільній справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - закрити.

Запропонувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» уточнити вимоги до поручителя ОСОБА_2 , з врахуванням вимог ч.4 ст. 559 ЦК України і строків позовної давності, та обгрунтувати можливість стягнення штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, в іноземній валюті.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» виписку по рахунку боржника ОСОБА_1 та дані щодо виконання судового рішення №2-8870/10, з наданням відповідних доказів на підтвердження.

З урахуванням надмірного навантаження, відкласти судовий розгляд справи на 09.04.2025 року на 09.00 год.

Ухвала оскаржується в порядку, передбаченому ст.ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова