Провадження № 2/712/1087/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАНДЖА В.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» (адреса: м. Київ, вул. Автозаводська 54/19) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що з травня 2020 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

22 січня 2019 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 70 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлені строки у розмірі 6,2 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість, що становить станом на 26.05.2024 року в розмірі 192 325 грн. 24 коп.

У зв`язку з цим, просить стягнути на його користь з відповідача вищезазначену заборгованість та витрати по сплаті судового збору.

03 вересня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено.

11 грудня 2024 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року заочне рішення від 15 листопада 2024 року скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

31 грудня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

03 січня 2025 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

06 січня 2025 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача адвокат Манзар Т.В. до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у поданому до суду відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнала частково та не заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в сумі 23 656 грн. 48 коп.

У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася.

Судом встановлено, що в травні 2020 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

22 січня 2019 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 70 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлені строки у розмірі 6,2 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Позивач в позові вказує, що відповідач не належним чином виконував взяті на себе за вищезазначеним договором про надання банківських послуги кредитні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 26.05.2024 року становить 192 325 грн. 24 коп., що є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Наразі ця заборгованість відповідачем не погашена. Дані обставини відповідачем, під час судового розгляду цієї справи, не спростовані належними доказами.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статей 526-527,530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог.

Згідно ст.ст.610,612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно з п.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Разом з цим, відповідач з вказаним розрахунком заборгованості не погоджується та обґрунтовує свою позицію, виходячи з наступного. Факт укладеного вищевказаного кредитного договору між сторонами відповідачем не оспорюється.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано також Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Тарифи, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту. Відповідач повністю заперечує проти таких доводів позивача, адже ані Умови і правила обслуговування фізичних осіб та Тарифи, ані Паспорт споживчого кредиту не містять підпису останньої.

Доводи банку про те, що факт ознайомлення відповідачки з вищенаведеними документами підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідачка висловила свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку "monobank" шляхом застосування електронного цифрового підпису. Однак, сам позивач у позові зазначає, що лише починаючи з травня 2020 року відео верифікація працівником банку здійснюється дистанційно, а анкета заява відповідачкою підписана 22.01.2019 року.

Частиною 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Разом з тим, позивачем не надано підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачкою у електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Паспорту споживчого кредиту та Тарифів.

Отже, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та Правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати комісії та пені за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах і порядках нарахування. Отже, дані Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

В даному випадку, суд погоджується з такою позицією відповідача, оскільки такий висновок, дійсно, узгоджується з висновками, викладеними упостанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 140131цс19).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи викладене, суд вважає недоведеним, що при укладенні договору АТ «Універсал Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_2 не зазначені ані процентна ставка за користування кредитними коштами, ані строк повернення кредиту, ані відповідальність за порушення зобов`язань, ані умови надання позичальнику овердрафту.

До того ж, як зазначено у наданих позивачем до суду Умовах і правилах обслуговування в АТ «УніверсалБанк», при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифах з користування Чорною карткою monobank, вони затверджені Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набувають чинність з 27 листопада 2021 року, а сама анкета заява відповідачкою підписана 22.01.2019 року.

Водночас, з виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_1 за період з 22.01.2019 по 30.11.2024 вбачається, що ОСОБА_2 активно користувалася кредитними коштами, здійснюючи розрахунки в торгових точках, на даний рахунок також надходили кошти від третіх осіб, відповідачка частково погашала заборгованість.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що кредитний ліміт 15.06.2020 року був збільшений до 70 000 грн. АТ «Універсал банк», обґрунтовучи свої вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 192 325,24 грн. збільшило тіло кредиту, включивши до нього нараховані на заборгованість проценти (овердрафт) без узгодження в належній формі таких умов кредитування, що є порушенням чинного законодавства і відповідних умов договору, які узгоджені в анкеті заяви, а тому відповідачка, вважає, що з неї на користь АТ «УніверсалБанк» підлягає стягненню заборгованість виключно за тілом кредиту в межах кредитного ліміту, тобто кредитні кошти, якими відповідачка фактично користувалась, але які не були повернуті позивачу та за мінусом уже відрахованих (списаних) банком відсотків у сумі 46 343 грн. 52 коп. Отже, борг відповідача перед позивачем за тіло кредиту становить 23 656 грн. 48 коп.

Відповідач здійснила власний розрахунок заборгованості, за яким: 22.01.2019 року кредитний ліміт становив 2 500 грн. 17.04.2019 року кредитний ліміт підвищений до 20 000 грн. 10.06.2019 року кредитний ліміт підвищений до 25 000 грн. 07.11.2019 року кредитний ліміт підвищений до 40 000 грн. 15.11.2019 року кредитний ліміт підвищений до 50 000 грн. 15.06.2020 року позивач збільшив ліміт тіла кредиту відповідачки до 70 000 грн. З 22.01.2019 року по 05.08.2021 року (активне надходження коштів на рахунок відповідача і плюсовий баланс рахунку відповідача) позивачем неправомірно без погодження з відповідачем були зняті (списані з рахунку відповідача) щомісячні платежі і відсотки у сумі 46 343, 52 грн., які слід зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту. 70 000 грн. 46 343.52 грн. = 23 656.48 грн. сума боргу відповідача перед позивачем.

Перевіривши наданий відповідачем розрахунок заборгованості, суд приходить до наступного висновку.

Позивач просить стягнути з відповідача загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 192 325,24 грн., що перевищує встановлений розмір кредиту.

При цьому, позивачем не доведено належними доказами погодження з відповідачем розміру відсотків за користування кредитом. Оскільки у заповненій і підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні умови про сплату відсотків, на нього не може бути покладений обов`язок по сплаті цієї частини визначеної позивачем кредитної заборгованості.

Суд також враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Відтак, за відсутності в укладеному кредитному договорі умов щодо обов`язку сплати і розміру процентів, законних підстав для нарахування процентів за користування кредитом шляхом збільшення тіла кредиту (овердрафт) позивач не мав.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно з п.22 ч.1 ст.1 вказаного закону споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, адже доказів доведення до відома позичальника тієї редакції умов кредитування, за якою позивач у цій справі нараховував відсотки по кредиту, у матеріалах справи не має відповідні умови договору позичальником не підписувалися.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Із розрахунку позивача та виписки наданої відповідачем вбачається, що відповідач вніс на рахунок Банку кошти, натомість внесені кошти було зараховано в рахунок сплати відсотків за використання кредитного ліміту, щодо яких відсутні докази про досягнення сторонами згоди. Отже, суд погоджується з думкою відповідача щодо того, що безпідставно стягнуті Банком кошти слід зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту.

При цьому, суд не погоджується з посиланнями позивача на те, що, користуючись кредитними коштами, відповідач підтвердила свою згоду із запропонованими умовами кредитування, адже, зокрема, списання банком відсотків по кредиту здійснювалося банком з власної волі без з`ясування того для погашення якого боргу (по тілу кредиту чи по відсоткам) позичальник сплачує кошти.

Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 23 656,48 грн. (70 000 грн. (кредитний ліміт) 46 343.52 грн. (списані кошти з рахунку відповідача) = 23 656.48 грн.), у зв`язку чим, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн., заявлені позовні вимоги задоволені судом частково, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 372 грн. 45 коп.

Так, у відповідності до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, адвокатом відповідача у відзиві на позовну зроблено заяву щодо понесення витрат на правову допомогу орієнтовно в розмірі 12 000 грн. Такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тому на даний час суд не вирішує питання щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.12-13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (м. Київ, вул. Автозаводська 54/19), 2, рах. № НОМЕР_3 , МФО 322001, заборгованість за кредитом в сумі 23 656 грн. 48 коп. та судовий збір в сумі 372 грн. 45 коп., а всього 24 028 грн. 93 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: