Справа № 953/547/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025

Київський районний суд міста Харкова у складі судді Вітюка Р.В. перевірив заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить стягнути з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Ухвалою суду від 24.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків, оскільки заявник не чітко визначив відповідача у справі та ціну позову, про що зазначити у позові (однакову у вступній, мотивувальні та прохальній частинах щодо відповідача) та не надав доказів на підтвердження сплати судового збору.

Така, з поданої заяви вбачається, що її нормативно обґрунтовано положеннями цивільного процесуального законодавства, а саме положеннями статей 133, 137, 246, 270 ЦПК України та спеціального законодавства статтями 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Предметом позову (матеріально-правова вимога) є вимога про стягнення з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції витрати витрат на професійну правову допомогу (прохальна частина позову). Тобто зі змісту заяви (її нормативного обґрунтування і матеріально-правової вимоги) вбачається, що заявник звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про стягнення витрат на праву допомогу.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.12.2023 у справі №370/463/21, який переглядав судові рішення, якими розглядались вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, внаслідок закриття адміністративного провадження (порушення по КУпАП). Матеріальною шкодою було визначено витрати на правову допомогу (як і у цій справі).

Так, по-перше, указаний розгляд стосувався, зокрема, витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду адміністративних матеріалів за статтею 124 КУпАП і здійснювався в межах позовного цивільного провадження про відшкодування шкоди.

По-друге, Верховний Суд сформував такі висновки щодо відшкодування витрат на правничу допомогу за змістом статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" у передбачених цим законом випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Визначені наведеним Законом суми, сплачені громадянином у зв`язку із наданням йому юридичної допомоги не є тотожними витратам на правничу допомогу, передбаченим статтею 137 ЦПК України, тому, у зазначеному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма закону. При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, Верховний Суд застосував підхід за якого вимоги про відшкодування витрат, зокрема, на правову допомогу, понесених учасником адміністративного провадження з розгляду матеріалу щодо адміністративного правопорушення, підлягають розгляду в порядку позовного провадження у цивільному судочинстві.

Суд також враховує, що заявник у цій справі посилається саме на норми цивільного процесуального законодавства, а тому, відповідно, застосовує такі. До того ж, КУпАП не передбачено такого правового інституту як ухвалення додаткового рішення.

З таких мотивів виходив суд, постановляючи ухвалу від 24.01.2025 про залишення заяви без руху.

Копія ухвали суду від 24.01.2024 була направлена заявнику та його представнику до електронного кабінету (доставлено 25.01.2025).

Так, заявник та її представник копію ухвали суду від 24.01.2025 отримали 25.01.2025. Тобто строк на усунення недоліків сплив 05.02.2025.

Станом на 10.02.2025 до суду від заявника чи його представника не надійшло заяви про усунення недоліків заяви та жодних заяв щодо змісту поданої заяви (позову про відшкодування витрат на правову допомогу понесених в межах провадження про адміністративне правопорушення). Тобто заявник не усунув недоліки у строк, встановлений судом і передбачений законом, а також не подав заяв щодо суті заявленої вимоги.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на сталий та послідовний підхід, згідно з яким особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви (постанова Верховного Суду від 06.03.2024 у справі № 137/214/21).

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, подану заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України, оскільки він не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Відповідно до положень статті 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 2, 175 177, 185, 258 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ВІТЮК