Номер провадження 2/676/138/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.

справа № 676/6845/23,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 501115017 від 22.02.2019 року.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.10.2023 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача АТ «Сенс Банк» Мужик Н.Т. обґрунтовуючи позов зазначає, що 22.02.2019 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа-Банк» Угоду про обслуговування кредитної карки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501115017 (Кредитного договору), за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальниці кредит, а позичальниця зобов`язувалась в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати комісію та інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальницею Договору, остання зобов`язана достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальниці кредиту, однак позичальниця своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 22.01.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 50 435,50 грн.

АТ «Сенс банк» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору, однак відповідачка зазначене залишила поза увагою та свідомо не скористалася своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором.

З огляду на викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 501115017 від 22.02.2019 року в розмірі 50 435,50 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 направив до суду Відзив, в якому зазначає, що позов АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором є безпідставним, оскільки станом на 22.01.2023 року і на даний час у його довірительки не було і не має заборгованості за наданим кредитом перед АТ «Сенс Банк».

Так, 22.02.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501115017 у формі Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501115017, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії від 22.02.2019 року, Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501115017, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії від 22.02.2019 року.

Розділом «Умови споживчого кредиту» Угоди про надання кредиту № 501115017 встановлено тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 34 688,00 грн., процентна ставка 20,99 % річних, строк кредиту 24 місяці.

Договором від 22.02.2019 року про внесення змін і доповнень № 501115017-1 до Угоди про надання кредиту № 501115017 від 22.02.2019 року, сторони змінили процентну ставку і встановили її в розмірі 16,79 % річних з 22.02.2019 року, строк кредиту 24 місяці, зокрема до 22.01.2021 року.

Термін дії Угоди про надання кредиту № 501115017-1 від 22.02.2019 року припинився 22.02.2021 року, натомість, АТ «Сенс Банк» всупереч вимогам ч.2 ст.1050 ЦК України безпідставно продовжило нараховувати ОСОБА_1 проценти за користування кредитом.

Згідно Розрахунку суми заборгованості по Угоді про надання кредиту № 501115017 від 22.02.2019 року, наданому АТ «Сенс Банк» до матеріалів справи, станом на 22.02.2021 року (дати припинення терміну дії Угоди про надання кредиту № 50111501 від 22.09.2019 року) борг ОСОБА_1 становив 11 928,15 грн.

До матеріалів справи АТ «Сенс Банк» надало Виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період з 22.02.2019 року по 28.02.2023 року, відповідно до якої відповідачка, за період з 23.02.2021 року по 18.02.2022 року, повернула на рахунок АТ «Сенс Банк» кошти в сумі 12 800,00 грн., сплативши на 878,85 грн. більше, ніж необхідно було повернути банку.

Отже, станом на 22.01.2023 року борг у ОСОБА_1 перед АТ «Сенс Банк» відсутній, тому вважає за необхідне в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, відмовити та стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь його довірительки ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

В судове засідання представник позивача АТ «Сенс Банк» Рудницький Ю.І. не з`явився, направив суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та заперечує проти задоволення витрат на правову допомогу адвоката.

Представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, також направив суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає і просить відмовити в його задоволенні.

Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд відповідно до ст.13 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

На сторони покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, та на що вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 22.09.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» підписані Оферта на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа- Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять Кредитний договір № 50111501, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 34 688,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 20,99 % річних на строк 24 місяці, дата повернення кредиту 22.02.2021 року, що підтверджується копією Оферти від 22.02.2019 року.

Відповідно до Оферти від 22.02.2019 року, відповідачка запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення якої є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Договором від 22.02.2019 року про внесення змін і доповнень № 501115017-1 до Угоди про надання кредиту № 501115017 від 22.02.2019 року, сторони змінили процентну ставку і встановили її в розмірі 16,79 % річних з 22.02.2019 року, строк кредиту 24 місяці, зокрема до 22.01.2021 року.

Згідно Заяви (Акцепту) про прийняття пропозиції (Оферти № 2) укласти комплексний договір добровільного страхування ризиків позичальниці № 006.501115017.111 від 22.02.2019 року із суми наданого відповідачці кредиту ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на страхування позичальниці ОСОБА_1 вирахувано страхові платежі в розмірі 2 553,60 грн. та 134,40 грн., тому кредит наданий у розмірі 32 000,00 грн., які були перераховані на її рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Альфа-банк».

Відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №2/2022 від 12.08.2022 року, товариством вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Згідно листа Національного банку України № 27-0010/83901, 01.12.2022 року Національним банком України на виконання вимог абз.2 п.226 гл.24 розділу IV Положення про ліцензування внесено запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АльфаБанк») на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»). Відповідний запис було внесено на підставі повідомлення про державну реєстрацію змін до Статуту Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - Банк) у зв`язку зі зміною найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» та приведенням деяких положень Статуту Банку у відповідність до вимог чинного законодавства України.

Як вбачається з Витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 року Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа-Банк») на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»).

Всі відносини, що не врегульовані Угодою, відповідачка запропонувала врегулювати Договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.ua.

Крім того, сторони своїми підписами, узгодили в письмовій формі Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

Встановлено, що згідно Виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit MasterCard за період з 22.02.2019 року по 28.02.2023 року відповідачка ОСОБА_1 за період 23.02.2021 року по 18.02.2022 року повернула на рахунок АТ «Сенс Банк» кошти в сумі 12 800,00 грн., зокрема 18.03.2021 року - зараховано переказ з картки на картку в сумі 600,00 грн., 01.04.2021 року - поповнено картку через АТМ на суму 400,00 грн., 19.04.2021 року картку поповнено через АТМ на суму 400,00 грн., 15.05.2021 року картку поповнено через АТМ на суму 900,00 грн., 15.06.2021 року картку поповнено через АТМ на суму 1 000,00 грн., 20.07.2021 року картку поповнено через АТМ на суму 1 050,0 грн., 19.08.2021 року картку поповнено через АТМ на суму 1 100,00 грн., 17.09.2021 року картку поповнено через АТМ на суму 1 150,00 грн., 20.10.2021 року картку поповнено через АТМ на суму 1 200,00 грн., 17.11.2021 року картку поповнено через АТМ на суму 1 200,00 грн., 17.12.2021 року картку поповнено через АТМ на суму 1 200,00 грн., 19.01.2022 року картку поповнено через АТМ на суму 1 300,00 грн., 18.02.2022 року картку поповнено через АТМ на суму 1 300,00 грн.

Термін дії Кредитного договору № 501115017-1 від 22.02.2019 року припинився 22.02.2021 року, однак позивач, АТ «Сенс Банк», безпідставно продовжував нараховувати ОСОБА_1 проценти за користування кредитом.

Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України.

Зазначене вище узгоджується із висновками Великої Палати Верхового Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, висловленим у Постановах від 28.03.2018 року справа № 444/9519/12, 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року справа № 202/4494/16.

Отже, нарахування АТ «Сенс Банк» процентів за користування кредитом і інших платежів після закінчення терміну дії договору, тобто після 22.02.2021 року суперечить вимогам законодавства.

За вказаних обставин, суд погоджується із запереченнями представника відповідача про відсутність заборгованості у його довірительки ОСОБА_1 перед АТ «Сенс Банк» та наявність у неї переплати перед банком в розмірі 871,85 грн., оскільки виходячи із змісту Виписки, сума сплачених/повернутих відповідачкою коштів банку в рахунок погашення кредиту за період з 23.02.2021 року по 18.02.2022 року, складає 12 800,00 грн., що перевищує розмір запозичених коштів, а тому заборгованість відповідачки по Кредитному договору перед банком відсутня.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Позивач не надав доказів того, що відповідачка в повному обсязі не виконала умови договору та не надала доказів про наявність заборгованості.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 501115017 від 22.02.2019 року, слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Щодо вимоги представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. на користь відповідачки, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяв

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

З Договору про надання правничої (правової) допомоги від 18.09.2023 року вбачається, що адвокат Громик І.М. бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу відповідачці ОСОБА_1 в судах першої і апеляційної інстанції, а ОСОБА_1 зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги, передбаченої в п.4 вказаного Договору.

Так, відповідно до Додаткової угоди № 2 до Договору про надання (правової) допомоги від 18.09.2023 року, Звіту про надання правничої (правової) допомоги від 25.11.2024 року в Кам`янець-Подільському міськрайонному суді Хмельницької області вартість послуг з ознайомленням із позовною заявою АТ «Сенс Банк» в справі № 676/6845/23, консультації клієнта, аналізу судової практики, підготовки клопотання про залишення позовної заяви без руху, підготовка пояснення по справі та розрахунок отриманих і сплачених клієнтом коштів, а також участь у судових засіданнях Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області становить 10 000,00 грн.

У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа N 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підставі наведеного та враховуючи думку представника позивача, а також з огляду на предмет позову та категорію складності справи, суд вважає, що обґрунтованим є стягнення із позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн., що відповідає вищевказаним критеріям розумності й співмірності.

Відповідно до ст.ст.3, 526, 530, 533, 549, 551, 612, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 76, 81, 141, 247, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 501115017 від 22.02.2019 року відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (; місце знаходження: вул. Велика Васильківська, буд.100 м. Київ поштовий індекс 03150) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Дата складення повного судового рішення 07 лютого 2025 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду: Семенюк В.В.