Справа № 632/251/25
провадження № 6/632/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про зміну підсудності справи

13 лютого 2025 рокум. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Кочнєва О.В, вирішуючи питання відкриття провадження у цивільній справі за заявою стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс лігал», боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванюта Іван Миколайович як особа яка заміщує приватного виконавця Богатиренко Артура Ігоровича, про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2025 року до суду засобами поштового зв`язку звернувся стягувач в особі свого представника за посадою генерального директора Іжаківського Олгеа Валерійовича із відповідною заявою, в якій просило суд замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні №65399207, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. 13.05.2021 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 102342,11 грн. боргу на підставі виконавчого напису №91361 від 09.04.2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В.

Підставою цього зазначило перехід права вимоги до заінтересованої особи ТОВ «Кампсіс лігал» (попередня назва «Кампсіс фінанс» на підставі договору №08-02/2023 від 08.02.2023 року про відступлення права вимоги з відповідним актом прийому-передачі реєстру боржників із вказівкою відповідного договору щодо боржника на суму 102342,11 грн., з яких 20580,20 грн. основна сума боргу, 80811,91 грн. нараховані відсотки, та 950,00 грн. пеня.

Правовою підставою позову було зазначено правову позицію Великої палати Верховного Суду від 12.10.2022 року, викладену у справі №183/4196/21, провадження №14-36цс22, відповідно до якої в разі пред`явлення вимоги про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса, виданим на стягнення заборгованості, такі справи повинні розглядатися місцевими загальними судами за місцем виконання відповідного виконавчого провадження.

В даній справі станом на час відповідної заяви до суду виконавче провадження відкрито, однак здійснюється іншим приватним виконавцем, ніж той, що відкривав виконавче провадження через зупинення його діяльності.

Вимоги абзацу другого частини другої статті 183 ЦПК України щодо направлення заяви іншим учасникам провадження до звернення до суду стягувачем виконані.

Вирішуючи порядок дій у справі, суддею встановлено, що з 16.08.2024 року стягувач у справі перебуває у провадженні у справі про банкрутство, порушене у справі №910/6826/24 ухвалою господарського суду м. Києва від 24.07.2024 року. Більш того, відповідно до оголошення на сайті касаційного господарського суду у складі Верховного суду №75234 від 10.02.2025 року стягувача 05.02.2025 року відповідною ухвалою господарського суду м. Києва визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру з призначенням ліквідатором арбітражного керуючого Клименко Р.І. (свідоцтво №2105 від 06.10.2023 року) (інтернет посилання: https://supreme.court.gov.ua/supreme/pro_sud/og_pov/?d=75234&v=0c7d185b6c&t=5).

Тому в даній справі слід змінити підсудність на суд, який здійснює провадження у справі щодо банкрутства стягувача, яким є господарський суд м. Києва.

Підставою цього суддя зазначає абзац 4 ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якого заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження, тобто будь-які заяви щодо ТОВ «Вердикт капітал» повинні розглядатися в межах вищевказаної господарської справи про банкрутство, оскільки на час звернення із відповідною позовною заявою до суду ТОВ «Вердикт капітал» має матеріальний актив у вигляді виконавчого напису, а укладання відповідних договорів щодо вимог до боржника повинно бути оцінено в межах процедури банкрутства господарським судом.

При цьому відповідно до усталеної практики Верховного Суду обмежень щодо вказаних дій місцевий загальний суд не має, виходячи з наступного.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21.10.2019 в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства,

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Слід звернути увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 у справі № 922/928/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Вказана правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 908/4057/14, від 11 липня 2018 року у справі № 922/3040/17, від 29 листопада 2019 у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05 лютого 2020 у справі № 921/557/15-г.

Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Тим самим, ЦПК України передбачив лише передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції для дотримання територіальної юрисдикції.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

А відтак, беручи до уваги спеціальні норми Кодексу з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, цивільну справу №632/251/25 слід передати до господарського суду міста Києва, яким відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відкрито провадження у господарський справі № 910/6826/24 про банкрутство, а 05.02.2025 року якого визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

В даній справі вказане питання стосується виключно стягувача, а тому вказану ухвалу слід направити стягувачеві засобами електронного суду як особу, яка має зареєстрований кабінет.

На підставі викладеного та керуючись ч.9 ст.10, п.1 ч.1 ст. 31, ч.2 ст.258, ч.1 ст.260, ч.2 ст. 261, ч.1 ст.353 ЦПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суддя

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 632/251/25 за заявою стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс лігал», боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванюта Іван Миколайович як особа яка заміщує приватного виконавця Богатиренко Артура Ігоровича, про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, передати до господарського суду м. Києва, який відкрив справу № 910/6826/24 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та в подальшому визнав стягувача банкрутом з відкриття ліквідаційної справи відносно стягувача.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя - Олег КОЧНЄВ