Провадження № 6/175/454/24
10 лютого 2025 року смт Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Суддя Дніпропетровського суду Дніпропетровської області Шаповалова І. С.,при секретарі судового засідання Ступак Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа, -
30.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу дублікату виконавчого листа на виконання рішення суду у справі 234/565/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, котра продовжує навчання.
Обґрунтовуючи свої вимоги заявник вказав, що причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважними, а саме COVID-19 та початок військового стану,
В судове засідання сторони не з`явились. ОСОБА_1 надав заяву про розгляд за відсутності.
Представник ОСОБА_2 надала заяву про розгляд без участі, просила відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення заявника та представника ОСОБА_2 , дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.06.2021 року стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого сторожем ЗЗСО № 22, зареєстрованого АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає АДРЕСА_2 у розмірі 1/10 частки всіх видів прибутку ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 18.01.2021 року до досягнення ним 23 років, за умови, що він продовжує навчання.
Постановою Донецького апеляційного суду від 01.09.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалою Верховного суду від 05.10.2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Вказане рішення суду набрало законної сили 01.09.2021 року.
Краматорським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист, в частині стягнення судового збору.
Звертаючись із заявою про видачу дублікату виконавчого листа заявник зазначає, що відповідно до листа Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області від 28.10.2024 року перевіркою АСВП встановлено, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №234/565/21 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, котра продовжує навчання на виконанні у відділі не перебуває та не надходив.
Стосовно строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Згідно з пунктом 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, можливість видачі дублікату такого документа закон пов`язує зі строком на пред`явлення його до виконання.
Згідно зі ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Поважність причин пропуску строку має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які, у свою чергу, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, підтвердженими належними доказами.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на час завершення виконавчого провадження 29.12.2018 та діє дотепер, виконавчі документи можуть бути пред`явленні до примусового виконання протягом трьох років.
Можливості продовження строку пред`явлення виконавчого документа до виконання цим законом не передбачено.
Аргумент стягувача про карантинні обмеження та поважність причин пропуску у зв`язку з їх дією спростовується таким.
Дійсно, 02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавствах актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ яким розділ ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.»
Жодна з перелічених статей не стосується строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно з цим же Законом розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу було доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Надалі цей пункт було викладено в редакції відповідно до Закону України № 731-ІХ від 18.06.2020 (почав діяти з 17.07.2020): «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.»
Суд дійшов переконання, що в усіх наведених редакціях змін до ЦПК України, які стосувалися можливості продовження/поновлення процесуальних строків, не йдеться про строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання: ні за переліченими статтями ЦПК України, ні за критерієм «строків, встановлених цим Кодексом» (тобто ЦПК України). Адже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання визначений профільним законом Законом України «Про виконавче провадження».
Оцінюючи аргумент стягувача про необхідність виконання рішення суду як невід`ємної частини права на справедливий суд та практику Європейського суду з прав людини щодо цього, суд наголошує на такому.
Виконавче провадження, за визначенням ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» є завершальною стадією судового провадження. Серед засад судового провадження є змагальність та диспозитивність. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (елемент змагальності). Це стосується, серед іншого, і пред`явлення виконавчого документа до виконання. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (елемент диспозитивності).
Відповідно, оскільки законом не передбачене автоматичне виконання рішень судів, зацікавлена сторона має право і можливість на будь-якому етапі, навіть після отримання рішення суду/виконавчого документа, відмовитися від реалізації права на виконання (не вживати активних дій для його виконання). Натомість, якщо вона зацікавлена у примусовому виконанні, вона повинна діяти активно пред`явити виконавчий документ до виконання та контролювати цей процес. Тому принципи змагальності та диспозитивності продовжують діяти і після винесення судом рішення, втілюючись у праві стягувача на ініціювання виконавчого провадження та праві не подавати виконавчий документ на виконання.
Разом з тим, заявник не надав суду жодного належного та достатнього доказу, який би свідчив про втрату отриманого оригіналу виконавчого документа, крім іншого, в заяві відсутні посилання щодо того, чи перебував виконавчий лист в провадженні виконавчої служби тощо.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.
Таким чином, оскільки заявником не надано належних доказів щодо втрати оригіналу виконавчого листа, а видача його дубліката може призвести до подвійного стягнення, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа.
За таких обставин, враховуючи відсутність доказів втрати виконавчого документа, суд не вбачає підстав для видачі дубліката виконавчого листа.
Керуючись ст. 247, 258-261, 433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу ХІІІ ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суддя,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.С. Шаповалова