Справа № 692/1113/24
Провадження № 2/692/30/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Левченко Л.О.

за участю секретаря Савенко О.В.

представника позивача Куця М.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Драбів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Драбівської селищної територіальної громади в особі Драбівської селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих та збережених коштів у розмірі орендної плати,

УСТАНОВИВ:

Позивач Драбівська селищна територіальна громада в особі Драбівської селищної ради звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих та збережених коштів у розмірі орендної плати.

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою суду від 30.09.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб, відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право сторін подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

18.10.2024 від відповідача надійшов відзив.

31.10.2024 від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

31.10.2024 стороною позивача надано відповідь на відзив.

Окрім того, ухвалами суду вирішувалось питання участі представника відповідача адвоката Кулика А.О. у судових засіданнях у режимі відеоконференції.

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

Зміст позовних вимог та позиції сторін.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.03.2008 на підставі договору дарування, серія та номер: 1407, виданого 18.03.2008 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В., відповідач набула право власності на частину нежитлової будівлі комбінату побутового обслуговування населення, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнати номер 16,17, приміщення номер НОМЕР_1 коридору номер 9, 10, 18, 1/2 частини коридорів № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , приміщення № 2, 1/2 частину кімнат номер НОМЕР_6 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_2 , 9, 10, підвалу номер 4, частини кімнат номер НОМЕР_6 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 підвалу номер НОМЕР_10 загальною площею 236,5 кв.м, 1/2 частину гаража С.

Драбівська селищна рада є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0834 площею 0,1576 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0834 становить 686161,04 гривень.

Відповідач є власником нерухомого майна (частина нежитлової будівлі), проте право власності/користування земельною ділянкою під таким майном не оформлено, відповідач користується вказаною земельною ділянкою без укладання договору оренди земельної ділянки, не сплачуючи орендну плату і використання зазначеної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило Драбівську селищну раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати.

21.10.2022 Драбівська селищна рада Черкаської області повідомила відповідача, що їй потрібно усунути порушення, які виникли внаслідок без договірного користування земельною ділянкою, на якій розташоване її майно (частина нежитлового приміщення), за фактичне користування земельною ділянкою без укладення договору оренди.

Відповідно до акту № 16 від 14.12.2022 комісії з визначення та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачами на території Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області встановлено розмір збитків за користуванням приміщенням № 1 у розмірі 35154,72 грн. та за користування частиною приміщення гаража у розмірі 1168,58 грн.

Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача 36323,30 грн. безпідставно збережених коштів за використання частини земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0834 площею 1,1576 га, що знаходиться на території Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області та 3028грн. судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 скерувала до суду відзив, у якому у задоволенні позову просила відмовити повністю. Вказала, що обставина дарування їй приміщень, вказаних у позовній заяві, не підтверджено належними доказами. Відповідно до ЗК передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного державного органу шляхом укладення договору оренди, однак рішення про передачу в оренду відповідачу земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0834 відсутнє, жодних пропозицій щодо укладення договору оренди землі відповідач не отримувала. На даний час не існує жодного договору оренди вказаної земельної ділянки та не було зареєстровано відповідне речове право. Вважала наданий позивачем розрахунок збитків необґрунтованим, невірним, обрахованим з застосуванням незрозумілих принципів, зазначила, що у нежитлових приміщень є інші співвласники. Вказала, що необґрунтовано визначення розміру орендної плати у розмірі 12%, розрахунок збитків зроблено починаючи з 2020 року, а право власності позивача на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0834 виникло з 29.01.2021. Позивач просить стягнути кошти за користування частини земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0834, не вказуючи за використання якої саме частини, зазначає площу 1,1576 га, однак згідно наданих відомостей площа такої ділянки становить 0,1576 га. Вказала положення ПК України щодо звільнення від сплати земельного податку осіб з інвалідністю І і ІІ груп. Зазначила, що є особою з інвалідністю ІІ групи, не є підприємцем або засновником та ніколи не здійснювала ніякої господарської діяльності. Зазначила положення ЦК щодо позовної давності та просила застосувати наслідки спливу загального строку позовної давності, вказала, що є звільненою від сплати судового збору.

31.10.2024 відповідач ОСОБА_2 скерувала до суду заяву про застосування строків позовної давності, у якій просила застосувати до позовних вимог за даною справою строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивачем 31.10.2024 надано відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач вказав, що інформація про набуття відповідачем права власності на майно отримана з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. 11.11.2020 року Драбівською селищною радою було розіслано листи пропозиції до співвласників нежитлових приміщень, що знаходяться на земельній ділянці для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 з пропозицією розгляду проекту Договору. 11.12.2020 року депутатами Драбівської селищної ради прийнято рішення за № 2-41/VIII «Про передачу в оренду співвласникам нежитлових приміщень земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 та укладання договору оренди на земельну ділянку» яким вирішено передати в оренду співвласникам нежитлових приміщень, серед яких вказана ОСОБА_2 , земельну ділянку площею 0,1576га та встановлено орендну плату у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі. Вказана інформація оприлюднена на сайті Драбівської громади. Наголосив, що відповідач користується вказаною земельною ділянкою без укладення договору оренди, не сплачує орендну плату, що позбавило позивача права отримувати дохід у розмірі орендної плати. Відшкодування збитків власнику землі землекористувачем нараховувалося відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, відшкодування збитків можливо з використанням Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, з урахуванням даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки та положення про комісію з визначення та відшкодування збитків власника землі та землекористувачам на території Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0834 становить 686161,04 гривень.

Зазначив, що відповідач не є власником або постійним користувачем спірної земельної ділянки, тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку і єдиною форму плати за землю є орендна плата. ОСОБА_2 є власником майна яке знаходиться на земельній ділянці комунальної власності і є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї, не звільняється від орендної плати на земельну ділянку. Нерухоме майно нерозривно пов`язано з земельною ділянкою на якій воно розміщене, переміщення такого майна неможливе без його знецінення, тому використання нежитлового приміщення, що належить відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. У зв`язку з користуванням нежитловою будівлею презюмується його користування земельною ділянкою. Щодо строку позовної давності вказав, що власник почав користуватись земельною ділянкою у 2008 році, а селищною радою нараховано збитки за 2020-2022, тобто за останні 3 роки, а також між селищною радою та власником проводилось листування щодо сплати коштів за користування землею. Тому просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 по суті позову пояснив, що у відповідач є співвласником об`єкта нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці комунальної власності. Відповідач не сплачує орендну плату та ухиляється від укладення договору оренди. Комісією було прийнято рішення про стягнення з неї коштів у зв`язку з заборгованістю з 01.01.2020 по 31.12.2022, за 2023-2024 роки розрахунок не проводився. Вказав, що розрахунок коштів робився пропорційно займаній площі, однак частку у власності відповідача вказати не зміг та не зміг навести формулу розрахунку заборгованості, що застосовувалась. Зазначив, що датою реєстрації земельної ділянки за позивачем є 29.01.2021, до цього земельна ділянка як об`єкт сформована не була. Відповідачу направлялись виклики рекомендованими листами. Уточнив, що комісія обстежувала цю земельну ділянку на наявність на ній нерухомого майна, власники об`єкта нерухомості вказані у реєстрі. Збитки нараховувались пропорційно частки власності у будівлі. До складу цілісного майнового комплексу входять гаражі, які як окремі об`єкти не зареєстровані. Просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кулик А.О. зазначив, що відповідь на відзив з доданими документами подано поза визначеними ухвалою суду про відкриття провадження строками, просив додані до відповіді на відзив докази не враховувати. Зазначив, що на момент проведення розрахунків було відсутнє рішення щодо передачі земельної ділянки в оренду, оскільки у рішенні позивача вказано інший кадастровий номер земельної ділянки. Вважав відсутніми докази виклику відповідача на засідання комісії, оскільки повідомлення про її виклик повертались без вручення, а відповідач проживає за іншою адресою. Вказав, що у відповідача відсутній обов`язок сплачувати кошти за оренду, оскільки договір оренди не було укладено, право оренди виникає з моменту його реєстрації. Щодо наданих розрахунків вказав, що позивачем не надано доказів щодо правомочності складу комісії, її склад викликає сумніви. У рішенні помилка у кадастровому номері земельної ділянки, тому правових підстав для укладення договору оренди та нарахування збитків не було. У матеріалах відсутні докази, чому розрахунок проводився за ставкою 12%, оскільки згідно закону розмір ставки оренди визначено від 3 до 12 відсотків, а позивач застосовує різні підходи до відшкодування співвласникам орендної плати 3, 5, 12 відсотків, тому вважав розмір 12% не доведеним, а розмір таких відсотків дискримінаційним. Відповідач не є суб`єктом господарської діяльності, співвласники мають майно різного виду та призначення, яке можна використовувати, натомість позивач має підвал, який є затопленим та не придатним до використання. Вказав, що договір оренди майна співвласниками не підписаний, натомість позов подано лише до відповідача.

Зазначив, що вказаний у Акті № 16 розмір площі не є доказом її наявності у власності відповідача, розмір наявної у відповідача площі не доведено належними доказами, поданими у строк, визначений ЦПК України. У Акті № 16 відсутній розрахунок (формула, площа, відсоток), а вказана у ньому цифра площі 20,27 % майна, що перебуває у власності відповідача, нічим не підтверджена. Вказав, що відповідач мала 236,5 кв.м. площі, проте у 2022 році відчужила частину майна. Звернув увагу, що у рішенні позивача про передачу в оренду земельної ділянки вказано інший кадастровий номер. Речове право на земельну ділянку зареєстровано у 2021 році, натомість збитки розраховані з 2020 року. Позивачем не надано інформації про межі земельної ділянки, викопіювання. Рішення позивача містить розбіжність у кадастровому номері, позивач не уточнював позовні вимоги. Зазначив положення законодавства про строки позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги не доведено належними доказами, позовні вимоги містять іншу площу земельної ділянки. Також заперечував проти доданих позивачем до відповіді на відзив доказів, оскільки такі докази подано з пропущенням строку їх подачі та без клопотання про поновлення строку на надання доказів.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини.

Відповідно до копії Акта № 2 обстеження стану та використання земельної ділянки від 18.10.2022 було проведено комісійне обстеження земельної ділянки загальною площею 0,1576га кадастровий номер :01:001:0834, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У результаті обстеження встановлено, що на земельній ділянці комунальної власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі знаходяться дві нежитлові будівлі, які належать 18-ти співвласникам, серед яких вказана ОСОБА_2 . Договір оренди земельної ділянки між Драбівською селищною радою та співвласниками будівлі не укладено.

Відповідно до копії листа Драбівської селищної ради Черкаської області № 03-08/826 від 23.09.2022, він адресований ОСОБА_4 , смт. Драбів, містить інформацію про наявність рішення Драбівської селищної ради від 07.07.2021 № 14-3/VІІІ «Про ставки орендної плати на землю» - від 3% до 12%, та пропозицію звернутись до селищної ради з клопотанням про укладення договору оренди. До листа додано копію рекомендованого повідомлення вручення поштового відправлення, що містить відмітку за підписом працівника поштового зв`язку про вручення рекомендованого листа адресату ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 особисто 27.04.2022, розписка адресата в одержанні відсутня.

Відповідно до копій листів Драбівської селищної ради Черкаської області № 03-08/952 від 21.10.2022 та № 03-08/1016 від 08.11.2022 вони адресовані ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , містять посилання на норми ЗК, пропозицію усунути порушення, які виникли внаслідок договірного користування земельною ділянкою, на якій розташовано її майно (частина нежитлового приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , за фактичне користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та повідомлення про дату та час засідання комісії щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Драбівської селищної ради з пропозицією прийняти у них участь.

Згідно копій рекомендованих повідомлень вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу а також копій конвертів поштова кореспонденція № 178 та № 358 не була доставлена адресату ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 та повернута у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до копії Акта №16 від 14.12.2022 про визначення та відшкодування розміру збитків за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди землі ОСОБА_2 , комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам було визначено розмір збитків внаслідок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,1576 га, кадастровий номер :01:001:0834. Вказано, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки у 2020-2021 379233,28 грн., у 2022 - 686161,04 грн., встановлений розмір орендної плати 12%, період, за який нараховуються збитки: з 01.01.2020 по 31.12.2022, фактичне використання земельної ділянки підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності. Наводить розрахунок збитків по приміщенню на загальну суму 35154,72грн, відповідно до якого за 2020 рік та 2021 рік сума орендної плати становить 9228,57 грн. та 9228,57грн., за 2022 рік сума орендної плати становить 16697,59грн., частка від загальної площі приміщення становить 20,279, у розрахунку використано 12% від НГО земельної ділянки. Також наводить розрахунок збитків по приміщенню гаража на загальну суму 1168,58 грн., відповідно до якого за 2020 та 2021 сума орендної плати становить 306,77 грн. та 306,77грн., за 2022 сума орендної плати становить 555,04грн., частка від загальної площі приміщення становить 0,674094, у розрахунку використано 12% від НГО земельної ділянки.

Відповідно до копії інформаційної довідки № 352096032 від 27.10.2023 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження право власності на земельну ділянку площею 0,1576 га, кадастровий номер :01:001:0834 зареєстровано 29.01.2021, власник Драбівська селищна рада.

Згідно Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17.01.2022, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0834 становить 686161,04 грн.

Згідно копії протоколу № 2 від 14.12.2022 засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області, питанням № 6 було: визначення та відшкодування збитків власниками майна за користування земельною ділянкою в АДРЕСА_1 . Вирішено нарахувати збитки за використання вказаної земельної ділянки без договору оренди за 2020-2022р. у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі ОСОБА_2 у розмірі 36323,30 грн.

Згідно копії Рішення виконавчого комітету Драбівської селищної ради Черкаської області № 11 від 12.01.2023 «Про затвердження актів комісії щодо визначення та відшкодування розміру збитків власникам землі та землекористувачам», за № 4 вирішено затвердити акт комісії № 16 від 14.12.2022 щодо визначення розміру збитків власнику землі в особі Драбівської селищної ради нанесених ОСОБА_2 при використанні частини земельної ділянки від загальної площі 0,1576га, кадастровий номер :01:001:0834, за адресою: АДРЕСА_1 , без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2020 по 31.12.2022 в сумі 36323,30 грн.

Відповідно до копії повідомлення № 15 від 18.01.2023 виконавчого комітету Драбівської селищної ради воно адресоване В. Петраченко, містить відомості про нарахування збитків за використання частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та пропозицію протягом 5 днів розглянути повідомлення і добровільно відшкодувати збитки.

Відповідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 24.10.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1576га, кадастровий номер :01:001:0834, адреса: АДРЕСА_1 становить 843978,09 грн. станом на 25.05.2023, дата державної реєстрації земельної ділянки: 19.04.2012.

З копії розрахунку площі приміщень власників майна за адресою: АДРЕСА_1 , наданої начальником відділу земельних відносин та екології Г. Рибкою вбачається, що ОСОБА_2 має частки у вказаних у розрахунку приміщеннях першого та другого поверху, підвалу та гаражу.

З ухвали Господарського суду Черкаської області від 24 січня 2024 вбачається, що у провадженні суду перебувала справі за позовом Драбівської селищної територіальної громади в особі Драбівської селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення 36323,30 грн.

Щодо наданих копій додатків до позову суд зазначає, що у відповідності до вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Цивільним процесуальним кодексом України як процесуальним законом не встановлено порядку засвідчення копій документів, як письмових доказів, а норма частини 4 статті 95 ЦПК України є відсильною та зумовлює необхідність урахування учасниками процесу стандартів оформлення документів, визначених національним стандартом, зокрема ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів».

Згідно вимоги п. 5.26. ДСТУ 4163:2020 відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 14 вересня 2021 року по справі № 916/2024/20, у разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів. Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 01.10.2020 у справі № 910/8794/17.

Поданий до суду пакет документів у копіях не був прошитий із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису. Жоден документ не містить відмітку про засвідчення копії документа на відповідність оригіналу.

Таким чином правильність копій документів, які додані до позовної заяви, належним чином не засвідчена.

У матеріалах справи містяться додані стороною позивача до відповіді на відзив: копія листа Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області від 11.11.2020 № 02-48/740; проект договору оренди землі з додатками; копія рішення Драбівської селищної ради Черкаської області № 2-41/VIII від 11.12.2020; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 242944726 від 04.02.2021; Інформаційна довідка № 362434025 від 19.01.2024; копія рішення виконавчого комітету Драбівської селищної ради Черкаської області № 143 від 11.08.2022; Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області з додатками; рішення виконавчого комітету Драбівської селищної ради Черкаської області № 180 від 13.10.2022. Однак суд не приймає до розгляду дані докази у відповідності до положень ч. 8 ст. 83 ЦПК України, оскільки такі докази подано з порушенням встановлених законодавством строків, визначених ч. 2 ст. 83 ЦПК України та стороною позивача не обґрунтовано неможливість їх подання у такий строк з незалежних від особи, що їх подає, причин, без клопотання про поновлення пропущеного строку.

Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, завдані внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом указаних приписів ЦКУ країни та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Отже, підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок відсутні, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки, зберігає у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 та від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, а також у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19.

Позивач просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти за користування частиною земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0834, площею 1,1576га, за період з 01.01.2020 по 31.12.2022, на суму 36323,30 грн. та надає власний арифметичний розрахунок збитків по приміщенню 1 та гаражу.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою на умовах оренди (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, то він не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, для вирішення даного спору встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, про що неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12.04.2019 у справі № 922/981/18.

З наданих матеріалів вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0834 площею 0,1576га була зареєстрована за позивачем 29.01.2021, натомість даних про формування вказаної ділянки як об`єкта цивільних прав не надано, тому суд не може перевірити наявність даної обставини станом на початок розрахунку, вказаний позивачем - на 01.01.2020.

Також, хоча обставина належності відповідачу частини приміщень у будівлі за адресою АДРЕСА_1 , с-ще Драбів не заперечується стороною відповідача, обставина набуття відповідачем права власності на вказані приміщення належним чином не підтверджена, а матеріали справи не містять достовірних та достатніх даних про площу належних відповідачу приміщень у вказаній будівлі та про їх частку у загальній площі будівлі, що не дає можливості перевірити правильність визначення частки відповідача у майні при проведенні розрахунків.

При цьому суд звертає увагу, що розрахунок проведено окремо за приміщенням 1 та окремо за приміщенням гаража з зазначенням різних часток відповідача у таких приміщеннях, хоча позивач стверджує, що дані приміщення є цілісним майновим комплексом та не обґрунтовує різниці у відсотках частки такого майна відповідача при обрахунках.

Згідно положень ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, зокрема, для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки (п. 288.5.1) та не може не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (п. 288.5.2).

Вказаний розрахунок проведено за ставкою 12%. Стороною позивача не обґрунтовано причин проведення розрахунків збитків за максимальною ставкою та не надано про це докази, при цьому з копії протоколу № 2 від 14.12.2022 вбачається, що іншим землекористувачам такі збитки нараховувались за ставкою 3% та 5%, а у повідомленні ОСОБА_2 вказано на наявність рішення позивача, де така ставка встановлена у розмірі 3-12 відсотків.

Суд зазначає, що матеріали справи містять відомості про нормативну грошову оцінку вказаної земельної ділянки станом на 2022 та 2023 роки, однак належні відомості про таку оцінку за 2020 та 2021 роки відсутні.

Таким чином, зважаючи на предмет і підстави заявленого позову, матеріалами справи не підтверджено обставин щодо визначення частки майна відповідача у нежитловій будівлі, встановленого розміру орендної плати на підставі затвердженої у встановленому законом порядку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що, у свою чергу, є необхідним для визначення розміру недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою у спірному періоді, хоча такі обставини мають значення для правильного вирішення цього спору, тому суд позбавлений можливості перевірити правильність наданих позивачем розрахунків, та, у разі, необхідності, навести власний розрахунок.

Крім того, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять рішення позивача щодо передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0834 в оренду співвласникам нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимим доказами наявність підстав, на які він посилався, звертаючись до суду з позовними вимогами, а тому його позов до задоволення не підлягає у повному обсязі.

Щодо вимоги сторони відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог.

У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Такого висновку щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18), про що наголошено у Постанові Верховного суду у справі №482/1156/18 ві15.12.2021р.

Розподіл судових витрат.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-284, 288 ,354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Драбівської селищної територіальної громади в особі Драбівської селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих та збережених коштів у розмірі орендної плати відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлений 10 лютого 2025 року.