ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м.Суми

Справа №583/145/24

Номер провадження 22-ц/816/35/25, 22-ц/816/36/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

в присутності:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сумцова Євгена Станіславовича,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року та на додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року у складі судді Плотникової Н.Б., ухвалених в м. Охтирка Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Райз Північ», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: розірвати договір оренди № 03/19 від 26 липня 2018 року, укладений між нею та ТОВ «Райз-Північ» щодо оренди земельної ділянки площею 0,5247 га, кадастровий номер :01:001:0334, стягнути з ТОВ «Райз-Північ» на її користь невиплачену індексацію в розмірі 9328 грн 97 коп.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельних ділянок кадастровий номер :01:001:0333 та :01:001:0334. 26 лютого 2014 року ОСОБА_1 уклала договір оренди № 33/14 з ПрАТ «Райз-Максимко» щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0333 строком на 10 років. 26 липня 2018 року ПрАТ «Райз-Максимко», ТОВ «Райз-Північ» та вона уклали додаткову угоду № 1, в якій новий орендар (ТОВ «Райз-Північ») приймає на себе всі права та обов`язки від ПрАТ «Райз-Максимко» та якою визначено, що розмір орендної плати з 2017 р. складає 7644 грн 46 коп., що становить 10 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Також 26 липня 2018 року ОСОБА_1 уклала договір оренди № 03/19 з ТОВ «Райз-Північ» щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0334 строком на 10 років. Орендну плату відповідач сплачував без урахування індексації, загальна сума заборгованості по індексації орендної плати за 2019-2023 роки по обох договорах оренди землі становить 9328 грн 97 коп., яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі №03/19, укладений 26 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз Північ», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 лютого 2019 року за №30349003 щодо земельної ділянки площею 0,5247 га, кадастровий номер :01:001:0334, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 6816 грн 08 коп. орендної плати, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2095 грн 37 коп.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, ТОВ «Райз Північ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог та у задоволенні відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував той факт, що позивачу щорічно виплачувалася орендна плата у відповідності до розміру земельної ділянки, що відповідало домовленості сторін. Надані позивачем розрахунки виконані некоректно. Вказує на відсутність претензій зі сторони позивача щодо сплати орендної плати не в повному обсязі.

Зазначає, що порядок індексації орендної плати законом не передбачений, у договорах оренди землі, укладених з позивачем така інформація відсутня. Складність, на думку заявника апеляційної скарги, полягала в тому, що індекс інфляції публікується за попередні періоди, тому на час виплати орендної плати точний індекс інфляції за поточний рік ще не був відомий.

Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно та неправомірно провів розрахунок індексації орендної плати, не застосувавши строків позовної давності, про що було вказано у відзиві на позовну заяву.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідач є податковим агентом, на якого покладено обов`язок щодо розрахунку та сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору.

Крім того, вважає, що часткова невиплата орендної плати в силу ст. 141 ЗК України, ст. 32 Закону України «Про орендну плату» не є підставою для розірвання спірного договору, оскільки не носить систематичного характеру та не є суттєвою по відношенню до виконавчої частини умов договору.

Як на підставі для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, заявник апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції, при вирішенні питання розподілу судових витрат, не взяв до уваги правову позицію, викладено у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №902/1051/19, не врахував, що під час розгляду справи позиція позивача не змінювалася, а викладені позивачем у позовній заяві доводи не потребували ні додаткового часу, ні зусиль на підготовку.

Позивачем, у встановлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2014 року між ОСОБА_1 , яка є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4439 га, кадастровий номер :01:001:0333, що розташована на території Чернеччинської сільської громади (раніше - Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області) (а.с. 10-17, 20-22).

Відповідно до п. 5 договору № 33/14 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 51001 грн 32 коп.

Пунктами 9, 10, 11 договору № 33/14 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1530 грн 04 коп., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачується за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня.

26 липня 2018 року між ОСОБА_1 (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (орендар) та ТОВ «Райз Північ» (новий орендар) укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі № 33/14, відповідно до якої орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни /доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 76444 грн 61 коп., з 2017 року орендна плата складає 7644 грн 46 коп., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 16).

26 липня 2018 року між ОСОБА_1 , яка є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5247 га, кадастровий номер :01:001:0334, що розташована на території Чернеччинської сільської громади (раніше - Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області), право власності на яку підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 листопада 2009 року, копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №156344, та ТОВ «Райз Північ» було укладено договір оренди землі № 03/19 строком на 10 років. 14 лютого 2019 року запис про інше речове право право оренди за цим договором внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 18-22).

Відповідно до п. 5 договору № 03/19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4291 грн 97 коп.

Пунктами 9, 10, 11 договору № 03/19 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 429 грн 20 коп., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачується за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з І кварталу 2018 року по 4 квартал 2022 року та з 1 кварталу 2023 року до 4 квартал 2023 року, наданих Головним управлінням ДПС у Сумській області, Охтирська ДПІ (Охтирський район) ТОВ «Райз Північ» було нараховано та виплачено орендну плату без вирахування податків та інших обов`язкових платежів ОСОБА_1 : у 2018 р. в розмірі 7644 грн 46 коп. та 429 грн 17 коп., у 2019 р. в розмірі 1614 грн 73 коп. та 8881 грн 00 коп., у 2020 р. в розмірі 807 грн 37 коп. та 8881 грн 00 коп., у 2021 році в розмірі 807 грн 37 коп. та 8881 грн 00 коп., у 2022 році в розмірі 8881 грн 00 коп., у 2023 р. в розмірі 8881 грн 03 коп. (а.с. 43-44).

Відповідно до інформації ТОВ «Райз Північ» щодо розміру та часу виплати орендної плати орендодавцю ОСОБА_1 за період 2018-2023 роках:

за договором оренди № 03/19 від 26 липня 2018 року виплачено в 2018 році 83 грн 69 коп. (31 грудня 2018 року), в 2019 році 903 грн 47 коп. (15 жовтня 2019 року), в 2020 році 34 грн 55 коп. (24 липня 2020 року) та 472 грн 12 коп. (13 листопада 2020 року), в 2021 році 472 грн 12 коп. (20 вересня 2021 році) та 34 грн 55 коп. (17 червня 2021 року), в 2022 році 472 грн 12 коп. (19 грудня 2022 року), в 2023 році 472 грн 12 коп. (20 вересня 2023 року);

за договором оренди № 33/14 від 26 лютого 2014 року виплачено в 2018 році 7644 грн 46 коп. (13 серпня 2018 року), в 2019 році 9937 грн 80 коп. (15 жовтня 2019 року), в 2020 році 615 грн 38 коп. (24 липня 2020 року) та 8408 грн 96 коп. (13 листопада 2020 року), в 2021 році 8408 грн 96 коп. (20 вересня 2021 року), 615 грн 38 коп. (17 червня 2021 року) та 149 грн 07 коп. (17 червня 2021 року), в 2022 році 8408 грн 91 коп. (19 грудня 2022 року), в 2023 році 8408 грн 91 коп. (20 вересня 2023 року).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача здійснювалася систематична сплата ОСОБА_1 орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто існує невиконання умов договору.

Проте, з таким висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися повністю не може, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Зі змісту укладених між сторонами договорів оренди землі №33/14 від 26 лютого 2024 року та №03/19 від 26 липня 2018 року, та додаткових угод до цих договорів, слідує, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язання за укладеними договорами оренди землі, виплата орендної плати позивачу проводилася без урахування індексації.

Водночас, колегія суддів не може погодитися з присудженим до стягнення з відповідача розміром заборгованості з орендної плати за вказаними договорами оренди землі.

Зокрема, аналіз частини 3 статті 762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації.

Індексація проводиться наймачем шляхом множення розміру орендної плати на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування.

Індексація проводиться наймачем шляхом множення розміру орендної плати на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18, від 09 червня 2021 року у справі №948/393/20.

Оскільки сторони не передбачили в договорах оренди, що при обчисленні розміру орендної плати враховується сукупний індекс інфляції з дати укладення цих договорів, чи внесення змін до них, в частині збільшення розміру орендної плати (серпень 2018 року), з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договорів оренди землі щодо періоду внесення орендної плати, на користь його дійсності, чинності та виконуваності, коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати за спірний період, як добуток індексів інфляції з 01 січня відповідного року до визначеної сторонами договорів дати виконання зобов`язань зі сплати орендної плати 01 грудня за договором оренди землі №33/14 від 26 лютого 2014 року та до 31 грудня за договором №03/19 від 26 липня 2018 року .

Тому, розмір орендної плати, який підлягав сплаті товариством за договором оренди землі №33/14 від 26 лютого 2014 року, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26 липня 2018 року:

за 2019 рік становить 7970 грн 29 коп. (7 644,46 x 1.04262249 (індекс інфляції за період з 01.01.2019 до 01.12.2019) - 7 644,46), відповідачем сплачено 9937 грн 80 коп.;

за 2020 рік - 7954 грн 51 коп. (7 644,46 x 1.04055827 (індекс інфляції за період з 01.01.2020 до 01.12.2020) - 7644,46), відповідачем сплачено 9024 грн 34 коп.;

за 2021 рік 8359 грн 92 коп. (7 644,46 x 1.09359178 (індекс інфляції за період з 01.01.2021 до 01.12.2021) 7644,46), відповідачем сплачено 9173 грн 41 коп.;

за 2022 рік 9610 грн 86 коп. (7 644,46 x 1.25723182 (індекс інфляції за період з 01.01.2022 до 01.12.2022)- 7 644,46), відповідачем сплачено 8408 грн 09 коп. (розмір недоплати становить 1202 грн 77 коп.);

за 2023 рік 7977 грн 25 коп. (7 644,46 x 1.04353331 (індекс інфляції за період з 01.01.2023 до 01.12.2023)- 7 644,46 ), відповідачем сплачено 8408 грн 09 коп.

Розмір орендної плати, який підлягав сплаті товариством за договором оренди землі №03/19 від 26 липня 2018 року:

за 2019 рік становить 446 грн 60 коп. (429,20 x 1.04053724 (індекс інфляції за період з 01.01.2019 до 31.12.2019)- 429,20 ), відповідачем сплачено 903 грн 47 коп.;

за 2020 рік - 450 грн 63 коп. (429,20 x 1.04992329 (індекс інфляції за період з 01.01.2020 до 31.12.2020)- 429,20), відповідачем сплачено 506 грн 67 коп.;

за 2021 рік 472 грн 19 коп. (429,20 x 1.10015334 (індекс інфляції за період з 01.01.2021 до 31.12.2021)- 429,20), відповідачем сплачено 506 грн 67 коп.;

за 2022 рік 543 грн 38 коп. (429,20 x 1.26603244 (індекс інфляції за період з 01.01.2022 до 31.12.2022) - 429,20), відповідачем сплачено 472 грн 12 коп. (розмір недоплаченої орендної плати становить 71 грн 26 коп.);

за 2023 рік - 451 грн 02 коп. (429,20 x 1.05083804 (індекс інфляції за період з 01.01.2023 до 31.12.2023) - 429,20), відповідачем сплачено 472 грн 12 коп.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язання за укладеним договорами оренди землі, оскільки виплата орендної плати 2022 рік позивачу була проведена не у повному обсязі. Розмір недоплаченої орендної плати за договором оренди №33/14 від 26 лютого 2014 року становить 1202 грн 77 коп., а за договором оренди №03/19 від 26 липня 2018 року -71 грн 26 коп.

Загальний розмір заборгованості зі сплати орендної плати за вказаними договорами становить 1274 грн 03 коп., що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Відсутність у договорах оренди землі узгодженого сторонами порядку обрахування орендної плати з урахуванням індексу інфляції не звільняє відповідача, як зобов`язану сторону у цих договорах, від виконання взятих на себе зобов`язань.

Щодо доводів відповідача про проведення розрахунку заборгованості з орендної плати з пропуском строків позовної давності, то їх колегія суддів вважає безпідставними.

Зокрема, позивач, звертаючись до суду з позовом у січні 2024 року просив стягнути заборгованості з орендної палати, яка виникла за період з 2019-2023 роки, при цьому строк виконання договору є 01 грудня кожного календарного року.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, ч.ч. 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, з урахуванням вказаних норм, з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди позивач звернулася в межах строків позовної давності.

Переглядаючи рішення суду в частині вирішення позовних вимог про розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі №03/19 від 27 липня 2018 року, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України - у разі істотності порушення договору іншою стороною.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).

Колегією суддів було встановлено, що дійсно відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язань за договором оренди землі щодо виплати орендної плати з урахуванням індексації за 2022 рік, розмір недоплати за цим договором становить 71 грн 26 коп. з 543 грн 38 коп.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, колегією суддів не було встановлено систематичної сплати відповідачем орендної плати не у повному обсязі, а допущене відповідачем порушення укладеного між сторонами договору оренди землі №03/19 не є істотним, в розумінні ст. 651 ЦК України.

Враховуючи те, що колегією суддів не було встановлено системного невиконання відповідачем умов укладеного договору оренди землі №03/19 щодо виплати орендної плати, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання цього договору задоволенню не підлягають.

Виходячи з викладеного, на підставі п. 3) та п. 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, а в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати підлягає зміні в частині розміру орендної плати, зменшивши розмір стягнутої з відповідача орендної плати до 1274 грн 03 коп.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Підлягає зміні також рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Пропорційно до частки задоволених позовних, з відповідача на користь позивача належить стягнути 165 грн 41 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з додатковим рішенням суду першої інстанції щодо визначеного розміру понесених позивачем витрат на професійну допомогу, які підлягають розподілу між сторонам.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 30Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, у визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки, надано: договір про надання правничої допомоги №63 від 10 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Абрамович Г.О. (а.с. 92), яким сторони узгодили, що орієнтований розмір гонорару адвоката становить 10000 грн 00 коп. із розрахунку 100% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за 1 годину роботи адвоката, а також 2000 грн за участь адвоката у одному судовому засіданні; акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором №63 про надання правничої допомоги від 10 січня 2024 року, складений 27 лютого 2024 року, відповідно до якого адвокатом надано позивачу такі послуги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань законодавчого врегулювання оренди земельних ділянок, підстав розірвання договору оренди землі, стягнення індексації 1 годин, проведення розрахунку з індексації орендної плати 1 год., складання позовної заяви щодо розірвання договору оренди землі, стягнення індексації, підготовка додатків до позовної заяви (а.с. 93); квитанція №23 від 27 лютого 2024 року про отримання адвокатом Абрамович Г.О. за договором №63 від 10 січня 2024 року 12122 грн 00 коп. (а.с. 89).

Суд першої інстанції, врахувавши складність справи, критерії розумності та реальності адвокатських витрат, дійшов до висновку, що розподілу між сторонами підлягає 5000 грн 00 коп. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. З такими висновками погоджується і колегія суддів, а доводи апеляційної скарги відхиляє з огляду їх безпідставністю.

Разом з тим, враховуючи те, що за результатами апеляційного перегляду, рішення суду скасовано в частині вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди землі та змінено в частині присудженого до стягнення розміру заборгованості з орендної плати, тому підлягає зміні і додаткове рішення, в частині розміру присуджених до стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 341 грн 42 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Крім того, пропорційно до частки задоволених вимог апеляційної скарги відповідача, з позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3294 грн 02 коп. сплачений товариством за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до приписів п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню, що відповідає позиції Верховного Суду , викладеній в ухвалі від 05 червня 2024 року № 583/2206/23.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про розірвання договору оренди землі та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про розірвання договору оренди землі.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року змінити в частині присудженого до стягнення розміру орендної плати та в частині розподілу між сторонами судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 1274 гривні 03 копійки заборгованості з орендної плати, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, та 165 гривень 41 копійку судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року змінити в частині присудженого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 341гривню 42 копійки витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» 3294 гривні 02 копійки судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 13 лютого 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова