Справа № 193/2240/24
Провадження № 2-з/193/5/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

06 лютого 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Томинця О.В.,

за участі: секретарів судового засідання Оселедець О.І., Губи О.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у рамках цивільної справи за позовом представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договорами позики,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Софіївського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики, згідно вимог якого просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, борг за розписками від 23.05.2024, 11.06.2024 та від 18.06.2024 на загальну суму 1 438 103,20 грн.

Ухвалою суду від 27.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання на 06.02.2025.

На передодні підготовчого судового засідання 06.02.2025 через підсистему Електронний суд, представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_3 , а саме на: частки на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий № :03:001:0087, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; частки на земельну ділянку загальною площею 0,3520 га, кадастровий № :03:001:0088, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на частки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що 23.05.2024, 11.06.2024 та 18.06.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори позики, згідно яких ОСОБА_3 отримав грошові кошти у сумі 6 000, 11 500 та 5500 доларів США відповідно, із зобов`язанням повернути кошти з відсотками 8 % місячних. Оскільки кошти відповідачем не були повернуто вчасно позивачем нараховано узгоджені між сторонами відсотки у загальній сумі 34 520 доларів США.

Відповідач своїх зобов`язань не виконав, кошти не повернув. Наразі відповідач, як власник нерухомого майна, має реальну можливість відчужити дане майно до розгляду справи по суті, що ускладнить, а можливо зробить в подальшому неможливим поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позову, а саме стягнення заборгованості (через відсутність майна та коштів у відповідачів для стягнення боргу в разі відчуження його майна). У зв`язку з чим, вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить йому на праві приватної власності.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову підтримала та просила задовольнити, оскільки вважає, що загальна заборгованість за договорами позику є досить великою, що може спричинити у подальшому утруднення виконання рішення суду уразі його задоволення, а при наявності арешту буде гарантією його виконання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вимоги заяви, вислухавши доводи представника позивача, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, зокрема розписки відповідача про отримання позики від позивача на загальну суму 1 438 103,2 грн.

При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору та в разі задоволення зазначеного позову судове рішення підлягатиме примусовому виконанню, зокрема шляхом звернення стягнення на майно та кошти боржника.

Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 09.05.2024 за № 377905044 ОСОБА_3 на праві часткової власності належить: земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером :03:001:0087, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.05.2024 за № 377906484 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,352 га з кадастровим номером :03:001:0088, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім іншого, із витягу з Державного реєстру речових прав від 09.05.2024 за № 377904582 вбачається, що ОСОБА_3 є власником частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач як боржник у зобов`язанні має об`єктивну можливість розпорядитися належним йому майном, і тому мається реальний ризик щодо реалізації вказаного майна відповідачем, і що як наслідок ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду на користь позивача у випадку задоволення його позову.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір з приводу стягнення боргу за договорами позики у розмірі 1 438 103, 2 грн., вказаний розмір боргу є суттєвим, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи принцип розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд вважає можливим забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно яке належить ОСОБА_3 ..

На переконання суду, такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, не обмежуватиме відповідача у його вільного користуванні майном, належного йому на праві власності, більш того вказані заходи мають характери тимчасовості, тобто діятиме лише до набрання рішенням суду законної сили.

Отже, встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що доводи представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням заявлених позовних вимог є обґрунтованими, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити повністю.

До набрання законної сили рішенням у цивільній справі №193/2240/24 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договорами позики, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача ОСОБА_3 , а саме на:

1) 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), за кадастровим номером: :03:001:0087, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 52 , номер запису про право власності: 54945205;

2) 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,352 га, для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером: :03:001:0088, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 52, номер запису про право власності: 54945344;

3) 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 52, номер запису про право власності: 54945160.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст ухвали суду складений 10 лютого 2025 року.

Суддя О. В. Томинець