Справа № 159/8669/24
№ провадження 2/646/1632/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Литвинов А.В., розглянувши цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області із позовною заявою у порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача 27 537,80 грн безпідставно отриманого грошового забезпечення військовослужбовця на підставі ст.ст.1212-1213 ЦК України.

Ковельський міськрайонний суд Волинської області ухвалою від 30 грудня 2024 року справу направив за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Литвинова А.В.

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суддя дійшов наступного висновку.

За ч.1 ст.18 Закону «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

У постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 367/4695/20, від 10 січня 2024 року у справі № 201/15806/15-ц, які у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають урахуванню при застосуванні норм права, сформульовано правову позицію про те, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до ст.19 ЦПК України (справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (постанова Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 201/15806/15-ц).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби п.2 ч.1 ст.19 КАС України.

У відповідності до п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року за № 1115/2009, визначено, що громадяни, які проходять військову службу в Держприкордонслужбі, є військовослужбовцями Держприкордонслужби.

У ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Позивачем заявлено вимоги до відповідача штаб-сержанта Державної прикордонної служби ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманого грошового забезпечення та додаткової винагороди за час перебування на гауптвахті.

З огляду на викладене спірні правовідносини виникли з приводу грошового забезпечення під час проходження військової служби, а не цивільно-правових відносин. Указаний спір є публічно-правовим та пов`язаний із прийняттям, проходженням та звільненням з публічної служби, у зв`язку з чим належить до юрисдикції адміністративного суду.

Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо юрисдикційності справ за позовами, що стосуються обрання, перебування (проходження) та звільнення з публічної служби. Належність таких спорів до адміністративних обґрунтовано таким. У рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст.19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Такі правові висновки викладено, зокрема, к постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі №761/33941/16-ц, від 20 листопада 2019 року по справі №623/1656/6-ц, від 22 січня 2020 року по справі №813/1045/18, від 12 січня 2021 року по справі №757/44631/19-ц.

Обґрунтування позову нормами ст.ст.1212-1213 ЦК України щодо повернення безпідставно набутого майна та призупинення військової служби, як покликається позивач, правового значення для визначення судочинства не мають, адже КАС України однозначно визначено юрисдикцію адміністративного суду, у тому числі з приводу проходження та звільнення з публічної служби.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в порядку п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

З урахуванням наведеного слід відмовити у відкритті провадження у даній справі, оскільки така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відомості, які б беззастережно спростовували даний висновок суду, відсутні.

Постановлення даної ухвали не є обмеження у доступі позивача до правосуддя, оскільки останній не обмежений у можливості вирішення спору в порядку адміністративного судочинства..

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження.

Роз`яснити, що розгляд заявлених вимог віднесено до адміністративної юрисдикції в порядку КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суддя А.В. Литвинов