Справа № 683/3875/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів цивільну справу № 683/3875/24, 2/683/327/2025 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Староостропільської сільської ради Хмельницької області про визнання права на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року позивачі звернулися в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницької області і просять визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0.2500 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , було побудоване у 1971 році ОСОБА_3 .

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради 09.03.1988 року житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 .

Відповідно довідки, виданої старостою Ладигівського старостинського округу 19.09.204 № 192 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи "колгоспний двір". Станом на 15.04.1991 року членами двору були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тому спірний будинок є їх спільною власністю, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку (по 1/2 частці).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті спадщина відкрилася на 1/2 частку домоволодіння, на яку має право за заповітом її дочка ОСОБА_1 . Вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку. При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через те, що житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я ОСОБА_3 , яка була не єдиним членом майна цього колгоспного двору.

Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні їх прав на майно, тому позивачі звернулись за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання представник позивачів - адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи без участі позивачів та представника, позов підтримала, просила задоволити

Відповідач Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарським будівлями та спорудами ,розташований за адресою АДРЕСА_1 , побудований у 1971 році та відноситься до суспільної групи "колгоспний двір".

09 березня 1988 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Відповідно довідки, виданої старостою Ладигівського старостинського округу 19.09.204 № 192 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи "колгоспний двір". Станом на 15.04.1991 року членами двору були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині.

Отже, частка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як членів майна колгоспного двору, у спірному будинковолодінні становила по 1/2 частині.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .Після її смерті спадщина відкрилася на 1/2 частку домоволодіння, на яку має право за заповітом її дочка ОСОБА_1 . Вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

21 листопада 2024 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадщини на частку вищезазначеного будинковолодіння через те, що зі змісту свідоцтва про право власності на житловий будинок вбачається, що житловий будинок є майном колгоспного двору, яке належить усім членам колгоспного двору, а не лише ОСОБА_3 .

Таким чином ОСОБА_1 має право на 1/2 частку домоволодіння в порядку спадкуванння за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 має право на 1/2 частку домоволодіння як член колгоспного двору.

Крім того ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0,2500 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності або користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об"єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року у справі №675/2372/16-ц (провадження № 61-29813сво18)

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На належній ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельній ділянці площею 0,2500 га, що розташована по АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок. Після смерті ОСОБА_3 право власності на належну їй частину житлового будинку перейшло до її спадкоємиці ОСОБА_1 .

З урахуванням частки іншого члена майна колгоспного двору ОСОБА_2 вказаний житловий будинок належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частини. Таким чином, з урахуванням положень ст.120 ЗК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право власності в рівних частках на земельну ділянку, оскільки на цій земельній ділянці розташований житловий будинок, який належить їм у таких же частках.

Зазначенні обставини підтверджуються підтверджуються випискою з погосподарської книги № 3 виданої старостою Ладигівського старостинського округу 19.09.2024, довідкою виданою КП "Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради" № 2358 від 13.09.2024, свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок виданим Старокостянтинівською районною радою 09.03.1988, технічним паспортом на будинок, свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , Державним актом на право приватної власності на землю, серія ХМ № 02688, свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , свідоцтвом про одруження ОСОБА_1 , довідкою виданою Старокостянтинівським БТІ 20.05.2021 № 444, № 161, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 , свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 22.04.2021 після смерті ОСОБА_3 на ім?я ОСОБА_1 , повідомленням Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 21.11.2024 № 1613/02-14, а також матеріалами спадкової справи № 529/2020 від 09 грудня 2020 року, заведеної після смерті ОСОБА_3 .

З огляду на вище викладене позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню

Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 в рівних частках (по 1/2 частці) на земельну ділянку площею 0,2500 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, розташованою за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках (по 1/2 частці) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачі: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження: с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницька область, .

Повний текст рішення виготовлено 06 лютого 2025 року.

Суддя