У Х В А Л А

05 лютого 2025 року

м. Київ

Справа № 447/2828/22

Провадження № 14-8зц25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ткачука О. С.,

суддів:Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Губської О. А., Єленіної Ж. М., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.

перевіривши заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди.

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 07 червня 2023 року Миколаївським районним судом Львівської області відкрито провадження у справі.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 08 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 серпня 2023 року та ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області про відкриття провадження від 07 червня 2023 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 серпня 2023 року, апеляційну скаргу в частині оскарження ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 07 червня 2023 року повернуто.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 серпня 2024 року ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року скасовано.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 400 млрд грн за рахунок Державного бюджету України.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

24 січня 2025 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява про постановлення окремої ухвали у цій справі, в якій заявник просить постановити окремі ухвали щодо колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегії суддів Львівського апеляційного суду, Голови Миколаївського районного суду Львівської області, судді Миколаївського районного суду Львівської області, Голови Львівського апеляційного суду.

Вивчивши заяву, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у її прийнятті слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 6 і частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції. У складі Верховного Суду діють, зокрема, Касаційний цивільний суд і Велика Палата Верховного Суду (частина перша статті 36, пункти 1, 5 частини другої статті 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 45 цього Закону Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права у випадку передачі справи на розгляд Великої Палати судом касаційної інстанції відповідно до статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

За змістом частини першої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду.

Частиною десятою статті 262 ЦПК України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Таким чином, право суду на постановлення окремої ухвали пов`язане з наявністю у нього на розгляді конкретної справи.

Враховуючи те, що у провадженні Великої Палати Верховного Суду не перебуває справа у якій заявник просить постановити окрему ухвалу, підстав для прийняття до розгляду відповідної заяви ОСОБА_1 немає.

Керуючись статтями 6, 19 Конституції України, статтями 262, 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Заяву разом з доданими матеріалами повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Ткачук

Судді: О. О. Банасько О. В. Кривенда

О. Л. Булейко М. В. Мазур

Ю. Л. Власов С. Ю. Мартєв

І. А. Воробйова К. М. Пільков

М. І. Гриців С. О. Погрібний

О. А. Губська О. В. Ступак

Ж. М. Єленіна І. В. Ткач

Л. Ю. Кишакевич В. Ю. Уркевич

В. В. Король Є. А. Усенко

С. І. Кравченко Н. В. Шевцова