Номер провадження: 22-ц/813/1245/25
Справа № 511/3911/23
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
06.02.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Крупської М.Г.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,
на заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 березня 2024 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль
Короткий зміст позовних вимог
Позивач просив суд визнати за ним право приватної власності на легковий автомобіль «БМВ - 335і», 2014 року випуску, сірого кольору, д/н/з НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати по сплаті судового збору.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль, відмовлено повністю.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах, тому сторони мали можливість здійснити перереєстрацію спірного автомобіля з використанням інших, передбачених Порядком № 1388, способів реєстрації, зокрема шляхом особистої явки до органу реєстрації транспортних засобів, спірний автомобіль, відповідачем, як власником транспортного засобу з обліку для продажу не знімався, позивач з вересня 2023 року автомобіль не перереєстрував, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, зазначивши, що суд не може підміняти орган, уповноважений здійснювати державну реєстрацію права власності на транспортний засіб і перебирати на себе повноваження, які законодавством віднесені до компетенції цих органів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 березня 2024 року скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга вмотивована тим, що згідно діючого законодавства передбачений встановлений порядок переоформлення транспортного засобу, зокрема: оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу, зняття його з обліку (що може зробити лише попередній власник) та отримання свідоцтва про реєстрацію ТЗ на нового власника. Враховуючи складання 08.09.2023 року сторонами письмового договору купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля BMW 335і, 2014 року виписку, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код: НОМЕР_2 , а також фактичну передачу відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 транспортного засобу, свідоцтва про його реєстрацію та ключів від нього та приймання їх позивачем, й відповідної оплати за це відповідачеві грошових коштів, вважає, що між відповідачем та позивачем фактично було здійснено правочин у вигляді укладення договору купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу.
Скаржник посилається, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що набуття права власності на автомобіль новим власником ОСОБА_1 нерозривно пов`язане з процедурою переоформлення, яка передбачає зняття попереднім власником цього транспортного засобу з обліку, враховуючи той факт, що попередній власник відповідач ОСОБА_2 ухиляється від зняття транспортного засобу з обліку, чим фактично не визнає право власності ОСОБА_1 на придбаний автомобіль, та створює неможливість реалізації останнім права власності, у позивача виникає беззаперечне право на судовий захист свого права власності, передбачений положеннями ст. 392 ЦК України.
(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 02.05.2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , роз`яснив ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження від 02.05.2024 року отримав 02.05.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження від 02.05.2024 року та апеляційну скаргу отримав відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 судову повістку отримав 15.11.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
05.02.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 06.03.2023 року,у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.
Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, у клопотанні не наведено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , а також не мотивовано необхідність його безпосередньої явки до суду, також зважаючи на те, що представником скаржника вже надавалась заява про відкладення розгляду справи, призначеної на 07.11.2024 року, тому апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.
Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , 06.02.2025 року надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: довідки Територіального сервісного центру № 1242 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях щодо звернення ОСОБА_1 про проведення перереєстрації транспортного засобу.
Колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
З доданого клопотання, вбачається, що довідка Територіального сервісного центру № 1242 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях щодо звернення ОСОБА_1 про проведення перереєстрації транспортного засобу датована 08.08.2024 року, тобто після ухвалення13.03.2024 року судом першої інстанції оскаржуваного рішення. Суд же апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 922/393/18.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах, сторони мали можливість здійснити перереєстрацію спірного автомобіля з використанням інших, передбачених Порядком № 1388, способів реєстрації, зокрема шляхом особистої явки до органу реєстрації транспортних засобів, спірний автомобіль, відповідачем, як власником транспортного засобу з обліку для продажу не знімався, позивач з вересня 2023 року автомобіль не перереєстрував, тому суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль марки «БМВ - 335і», 2014 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 11.06.2019 року.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Частинами першою, третьою статті 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України).
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Правове регулювання відносин щодо купівлі-продажу транспортних засобів, здійснюється на підставі ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у нормах Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200), та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки договорів.
Абзацами четвертим, шостим пункту 12 Порядку № 1200 передбачено, що оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС України і Держпродспоживслужбі бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС України.
Абзацом першим пункту 8 Порядку № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").
Пунктом 8 Порядку № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів і є підставою для їх реєстрації за новим власником. Такими документами є, зокрема оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності); укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія.
Отже, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на автомобіль позивач посилається на те, що 08.09.2023 року він придбав у ОСОБА_2 легковий автомобіль «БМВ-335і», 2014 року виписку, д.н.з. НОМЕР_1 , в рахунок вартості якого передав відповідачу грошові кошти в сумі 1150 доларів США, однак останній відмовився написати розписку про отримання коштів, запропонував укласти договір купівлі-продажу у простій формі, передав автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію КТЗ серії НОМЕР_3 від 24.09.2022 року.
На підтвердження обставин укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу автомобіля марки «БМВ-335і», 2014 року виписку, д.н.з. НОМЕР_1 , позивачем надано договір купівлі-продажу транспортного засобу від 08.09.2023 року.
Договір купівлі-продажу транспортного засобу від 08.09.2023 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в простій письмовій формі, не оформлений у відповідності до вимог п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.
Зазначені обставини свідчать про те, що сторонами при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу від 08.09.2023 року не дотримано спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на спірний автомобіль.
Судом встановлено, що автомобіль марки «БМВ-335і», 2014 року виписку, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований в органах МВС на ім`я ОСОБА_2 , з обліку не знімався і на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку з укладенням 08.09.2023 року договору купівлі-продажу не перереєструвався.
Належних доказів здійснення оплати за придбання вказаного автомобіля за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 08.09.2023 року, позивачем суду не надано.
Сам по собі договір купівлі-продажу від 08.09.2023 року вчинений у простій письмовій формі, передача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 автомобіля марки «БМВ-335і», 2014 року виписку, д.н.з. НОМЕР_1 , без зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.
Сторони мали можливість здійснити перереєстрацію спірного автомобіля з використанням, передбачених Порядком № 1388 способів реєстрації, зокрема шляхом особистої явки до органу реєстрації транспортних засобів.
Суд не може підміняти орган, уповноважений здійснювати державну реєстрацію права власності на транспортний засіб і перебирати на себе повноваження, які законодавством віднесені до компетенції цих органів.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на автомобіль марки «БМВ-335і», 2014 року виписку, д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 08.09.2023 року, який не було укладено у визначеному законом порядку, сторони цього правочину не дотрималися спеціального порядку відчуження та набуття права власності на цей автомобіль. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Спірний автомобіль не було знято з обліку у відповідних органах та він зареєстрований за відповідачем.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 квітня 2023 року у справі № 185/5260/20-ц.
Посилання скаржника на те, що відповідач ухиляється від зняття транспортного засобу з обліку, чим фактично не визнає право власності ОСОБА_1 на придбаний автомобіль та створює неможливість реалізації останнім права власності, тому у позивача виникає право на судовий захист свого права власності, передбачене положеннями ст. 392 ЦК України, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує право власності.
Позивачем за вимогами про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).
Оскільки спірний автомобіль не знімався з обліку в Територіальному органі з надання сервісних послуг по реєстрації (перереєстрації) і залишається зареєстрованим за ОСОБА_2 , тому відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання права власності на автомобіль за ОСОБА_1 на підставі статті 392 ЦК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та висновків, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко