Справа № 359/5180/24
Провадження №2/359/374/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Кулик Т.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , у якій він просить суд усунути ОСОБА_4 від права на спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач разом із своєю покійною матір`ю ОСОБА_5 проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 . В 2000 році мати захворіла та з того часу самостійно не пересувався і потребувала постійного стороннього догляду. За її життя позивач доглядав за нею: готував її їжею, прибирав за нею, водив на прогулянку та подібне. Також постійний догляд за його матір`ю та своєю бабусею здійснювала дочка позивача ОСОБА_6 . Відповідач по справі, під час хвороби матері ухилявся від надання її допомоги і не давав грошей на придбання ліків. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належний її житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 На початку березня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини де довідався про наявність заповіту який склала його мати ще 01.12.2007 року яким 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповіла позивачу ОСОБА_2 , а земельна ділянка та житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 заповіла відповідачу ОСОБА_4 . Позивач вважає, що його на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України може бути усунено від права на спадкування, оскільки за життя матері, яка через похилий вік і тяжкі хвороби, ОСОБА_4 ухилявся від надання її допомоги.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 04 червня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 17 липня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по сутіта витребувано у Першої бориспільської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив та просив в його задоволенні відмовити.

Суд заслухавши позивача, думку представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 73 роки у с. Ревне Бориспільського району Київської області.

З матеріалів справи також вбачається, що перед смертю ОСОБА_5 тяжко хворіла, в неї було діагностовано хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця, атерослеротичний кардісклероз, ГХ ІІ ст. ДОА колінних суглобів, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого №8053/1041, протоколу МРТ №9608 від 12.10.1950 року, протоколу №6618 від 31.08.2021 року, медичним висновком від 13.09.2023 року №267.

Причиною смерті слугувало хронічне серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця. Вказана обставина підтверджується довідкою про причину смерті №271 від 19 жовтня 2023 року.

Першою бориспільською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу, після померлої ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 за життя склала заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. 01.12.2017 року. відповідно до якого належну їй земельну ділянку та частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,, заповіла своєму сину ОСОБА_4 а належні їй земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , заповіла своєму сину ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що відповідач близько року проживав з матір`ю. Остання про допомогу його не просила. ОСОБА_4 сплачував матері комунальні послуги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є колишньою дружиною позивача та матір`ю свідка ОСОБА_7 . Їй відомо, що відповідач не хотів допомагати покійній матір`ю. Також, вона знає, що ОСОБА_4 декілька разів направляв грошові кошти покійній матері.

Свідок ОСОБА_8 надала пояснення відповідно до яких зазначила, що їй невідомо чи просила покійна відповідача про допомогу та чи надавав останній її.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що відповідач жив з мамою у одному житловому будинку, допомагав утримувати, піклувався, купував ліки.

Свідок ОСОБА_9 в суді показав що померла за допомогою до відповідач не зверталась, однак не зважаючи на це ОСОБА_4 купував їй ліки, продукти харчування. У них з матір`ю були гарні стосунки.

За статтею 1216 та статтею 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України, передбачено право на спадкування, яке відповідно, мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Підстави усунення від права на спадкування передбачені статтею 1224 ЦК України, зокрема, відповідно до її частини третьої, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Крім того, факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо допомоги спадкодавцю встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому враховується поведінка особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило частини п`ятої статті 1224 Цивільного Кодексу України стосується всіх спадкоємців за законом, навіть й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

На підтвердження наявності підстав для усунення відповідача від спадкування позивачем до позову долучені виписки про стан здоров`я померлої покази свідків та договір №27 про надання послуг на платній основі від 11 жовтня 2023 року. Дані обставини на думку позивача підтверджують факт того, що піклуванням, доглядом та матеріальним забезпеченням ОСОБА_5 займався позивач, а ОСОБА_4 взагалі не займались піклуванням, доглядом та матеріальним забезпеченням ОСОБА_5 .

З аналізу статті 1224 ЦК України вбачається, що для усунення від спадкування має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Тобто, в судовому засіданні повинно бути чітко доведено те, що спадкоємець ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

А ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2019 року у справі № 589/3209/16-ц, постанова від 22 жовтня 2018 року у справі № 644/7044/15-ц).

Також у справі № 727/3905/16-ц Верховний Суд зазначив, що правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю; який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу; існує потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця.

Матеріали справи не містять достатніх доказів того, що ОСОБА_5 перебувала у безпорадному стані через похилий вік чи певні хвороби.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_5 потребувала допомоги саме відповідача, який умисно ухилявся від надання допомоги при можливості її надання.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, як і належного обґрунтування існування сукупності обставин, на підставі яких можливо вирішення питання щодо наявності підстав для усунення від спадкування, зокрема відповідача ОСОБА_4 .

Надані позивачем суду докази судом оцінюються критично, оскільки вони не є належними та достатніми доказами у вказаній справі.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (стаття 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем не доведено суду та не надано належних, достатніх та допустимих доказів існування обставин, з якими норми чинного законодавства України пов`язують можливість усунення від спадкування спадкоємців, відповідача у цій справі, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір, відповідно до статті 141 ЦПК України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,10,12,13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя Чирка С.С.