Провадження № 2/752/3201/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 лютого 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Кирильчук І. А.,

за участю секретаря - Замай А. О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 (надалі - позивач/ ОСОБА_1 ), за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати твердження комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (надалі - відповідач/ КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») про його заборгованість за надані відповідачем послуги у сумі 1248,20 грн станом на 01 жовтня 2021 року, які містяться у листі від 23 жовтня 2021 року, такими, що не відповідають дійсності; визнати, що позивач не має заборгованості перед комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» за надані ним послуги у сумі 1248,20 грн станом на 01 жовтня 2021 року.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач листом від 23 жовтня 2021 року повідомив позивача про наявність заборгованості за окремі місяці 2018 та 2020 років. Одна,к позивач стверджує, що ця інформація не відповідає дійсності, оскільки він має квитанції, які підтверджують оплату зазначених послуг, а також їх достовірність засвідчена печаткою АТ «Ощадбанк». Таким чином, позивач вважає, що відповідач намагається стягнути з нього безпідставну оплату, що порушує його права як споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито позовне провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 грудня 2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача в.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Ціцішвілі О. про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про захист прав споживача з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

30 грудня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача, яким представник заперечує проти задоволення позову, вказуючи на те, що заборгованість у розмірі 1248,20 грн є обґрунтованою та підтверджується внутрішніми бухгалтерськими обліками. Відповідач 10 грудня 2024 року направив запити до КП «ГІОЦ» та КК «ЦКС» щодо зарахування коштів, але відповіді поки не отримано. Оскільки відповідач не здійснює обробку та розподіл платежів, можливе помилкове зарахування коштів позивача на інші рахунки. Отже, твердження про безпідставні вимоги оплати не відповідає дійсності. Оскільки підприємство діяло у межах чинного законодавства, повідомивши споживача про борг відповідно до встановленого порядку, а тому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

30 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідач не спростував обставини, викладені у позові, та не надав належних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 квітня 2002 року № 26447 (а. с. 3).

Сторонами не заперечується, а отже, не підлягають доказуванню обставини того, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» було надавачем послуг позивачу щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

З листа від 23 жовтня 2021 року вих. № 431-431/Х769-582 вбачається, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» у відповідь на звернення позивача повідомляє, що станом на 01 жовтня 2021 року у нього існує заборгованість за послуги з утримання будинкових споруд та прибудинкової території у розмірі 1248,20 грн. Також зазначено, що для підтвердження заборгованості додається довідка (2 аркуші), яка містить деталізацію нарахувань по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 за період з 01 квітня 2018 року по 31 жовтня 2021 року (а.с. 4).

Довідка про нарахування та оплату по особовому рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) за період з 01 квітня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, видана КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», містить таблицю з деталізацією нарахувань, оплат, залишку заборгованості та перерахунків, відповідно до якої станом на 01 жовтня 2021 року заборгованість позивача за послуги утримання будинкових споруд та прибудинкової території становить 1248,20 грн, а у графах фактичних оплат за 2018 рік відсутні відмітки про погашення нарахованих сум.

Так, позивач вважає, що заборгованість нарахована не правомірно, оскільки позивачем вносились відповідні суми, на підтвердження чого надає копії квитанцій, сформованих АТ «Державний ощадний банк України» від 20 липня 2020 року, 16 травня 2018 року, 17 вересня 2018 року, 20 вересня 2020 року, 16 січня 2019 року, 20 січня 2021 року, 27 травня 2020 року, 20 серпня 2020 року, 16 серпня 2018 року, 17 липня 2018 року, 19 червня 2018 року, 20 жовтня 2020 року, 22 червня 2020 року, 18 квітня 2018 року, 30 квітня 2020 року, 17 грудня 2018 року, 15 листопада 2018 року, 20 грудня 2020 року, 20 листопада 2020 року, 17 жовтня 2018 року, 19 березня 2018 року, 19 лютого 2020 року, 20 березня 2020 року, 16 лютого 2018 року (а.с. 7-54).

З квитанцій, долучених до справи, вбачається, що вони були сформовані та начебто свідчать про сплату позивачем послуг, наданих відповідачем. Однак зазначені квитанції містять статус операції «очікує обробки», що означає, що на момент їх формування операція ще не була проведена банком. Це свідчить про відсутність підтвердження фактичного зарахування коштів на рахунок відповідача. Враховуючи це, у справі відсутні достовірні докази того, що визначені у квитанціях суми були фактично перераховані та зараховані на рахунки відповідача, а тому твердження позивача про відсутність заборгованості є необґрунтованим.

З відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» від 03 грудня 2024 № 6029 на звернення до «урядової гарячої лінії» від 26 листопада 2024 № ХО-18121539 вбачається, що для перевірки нарахування, здійснення перерахунку або підтвердження наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги позивач має звернутися особисто до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» (КК «ЦКС»). Також для отримання довідки про відсутність боргу необхідно записатися до електронної черги на особистий прийом у районному сервісному центрі КК «ЦКС» та надати документи, що підтверджують особу та право власності на житло (а.с. 101).

Крім того, відповідач, з метою перевірки достовірності долучених квитанції, звернувся до КП «ГІОЦ» та КК «ЦКС» із проханням надати інформацію щодо надходження коштів, зазначених у квитанціях, на рахунок цих підприємств та подальшого їх перерахування (101-102).

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 вказує, що встановленою заборгованістю порушуються його права як споживача житлово-комунальних послуг, без посилання на конкретну норму закону ЗУ «Про захист прав споживачі», вказане за міркуванням позивача, є підставою для звернення до суду на підставі статті 16 ЦК України.

Однак, заперечуючи розмір заборгованості, позивач не звертався до відповідача із заявою про здійснення перевірки нарахувань, перерахунку або наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги, про порядок перевірки роз`яснено позивачу листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» від 03 грудня 2024 № 6029.

ЗУ «Про захист прав споживачі» гарантує споживачеві право на отримання якісних послуг, інформацію про нарахування, можливість оскарження, але не визначає сам факт наявності боргу як порушення.

При цьому, позивач звернувся до суду із вимогою про визнання твердження про наявність заборгованості таким, що не відповідає дійсності, тоді як у цьому спорі обрання такого способу захисту є неефективним, оскільки оскарження нарахувань та вимога їх перерахунку здійснюється у досудовому порядку шляхом звернення до відповідача або іншого компетентного органу, або ж подання позову про зобов`язання відповідача провести перерахунок.

Оскільки обраний спосіб захисту не передбачає вирішення питання по суті, суд не має можливості дати оцінку наявності або відсутності заборгованості в межах заявленої вимоги.

Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Позовні вимоги про визнання твердження про наявність заборгованості таким, що не відповідає дійсності не відповідають способу захисту, передбаченому статтею 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 у справі №462/5889/16-ц (провадження № 61-909св17), оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Крім того, чинним законодавством не встановлено процедуривизнання твердження про наявність заборгованості таким, що не відповідає дійсності та не визначено механізму його виконання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню в обраний позивачем спосіб.

Крім цього, судові витрати по справі на підставі частини шостої статті 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при відкритті провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про захист прав споживача залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», адреса: 03039, м. Київ, просп. Голосіївський, 17-Б, .

Повний текст рішення складено 07 лютого 2025 року.

Суддя І. А. Кирильчук