Справа № 195/84/25
Провадження 2/195/139/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(про забезпечення позову)

"04" лютого 2025 р. с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Колодіна Л.В., розглянувши заяву громадянки ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шашликов Денис Геннадійович, до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області, про зміну розміру аліментів та зміну способу участі у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В :

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шашликов Денис Геннадійович, до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області, про зміну розміру аліментів та зміну способу участі у вихованні дитини.

Разом із позовом надійшло клопотання представника позивача про забезпечення позову, а саме:

-зупинити виконавче провадження № 76135698, відкрите постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорошенко Анастасією Олександрівною від 25.09.2024 року з примусового виконання виконавчого листа № 334/1202/20 виданий 17.09.2024, документ видав: Ленінський районний суд м. Запоріжжя про наступне: «Визначити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та час їхнього спілкування шляхом систематичних побачень наступним чином: батько забирає сина кожної першої та третьої суботи не пізніше 11.00 год. та повертає його не пізніше 15.00 год. наступного дня (у неділю) (з правом відвідування навчальних, спортивних, розважальних та розвиваючих закладів, з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу, який відвідує дитина). Визначити місцем передачі сина батькові та повернення його матері - місце постійної (або тимчасової) реєстрації дитини», яке було прийнято до виконання державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саліоновою Тетяною Олександрівною постановою про прийняття виконавчого провадження від 26.11.2024 року.

Представника заявника також вказує, що до Томаківського районного суду Дніпропетровської області подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області про зміну розміру аліментів та зміну способу участі у вихованні дитини. Предметом позову у справі є: 1) зміна розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2018 року у справі 334/4485/18; 2) зміна способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2021 року у справі №334/1202/20, провадження № 2/334/477/21, що було змінено Постановою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20, провадження № 61-7951св22; 3) визначення ОСОБА_2 способу його участі у вихованні сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та час їхнього спілкування шляхом систематичних побачень наступним чином: батько забирає сина кожної першої та третьої суботи не пізніше 11.00 год. та повертає його не пізніше 15.00 год. наступного дня (у неділю) виключно за бажанням дитини та визначити місцем передачі сина батькові та повернення його матері - місце постійної (або тимчасової) реєстрації дитини.

Позовні вимоги в частині зміни способі участі у вихованні дитини мотивовані тим, що у зв`язку з невиконанням рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2021 року у справі № 334/1202/20, 25.09.2024 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорошенко Анастасією Олександрівною постановою було відкрито виконавче провадження №76135698 з примусового виконання виконавчого листа № 334/1202/20, виданий 17.09.2024, документ видав Ленінський районний суд м. Запоріжжя про наступне: «Визначити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та час їхнього спілкування шляхом систематичних побачень наступним чином: батько забирає сина кожної першої та третьої суботи не пізніше 11.00 год. та повертає його не пізніше 15.00 год. наступного дня (у неділю) (з правом відвідування навчальних, спортивних, розважальних та розвиваючих закладів, з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу, який відвідує дитина). Визначити місцем передачі сина батькові та повернення його матері - місце постійної (або тимчасової) реєстрації дитини». Вказаною постановою державного виконавця було постановлено стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 16000 гривня (UAH).

Однак, вказане рішення не може виконуватись через те, що у малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутнє бажання спілкуватись із батьком ОСОБА_2 , що є стягувачем у виконавчому провадженні №76135698. З вказаного приводу ОСОБА_1 на адресу Начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлялись пояснення від 03.10.2024 року. Громадянка ОСОБА_1 вказала, що 26 вересня 2024 р. засобами електронної пошти отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір у сумі 16 000, 00 грн. Сплачений нею 24 вересня 2024 р., а рішення суду по справі №334/1202/20 не має змоги виконувати по причині того, що її син ОСОБА_3 відмовляється від спілкування з батьком ОСОБА_2 , пояснюючи це тим, що він його боїться. Дитина телефонувала до батька та відправляла йому голосове повідомлення, в якому заявляв, що не має бажання з ним спілкуватися та їздити до нього на зустрічі. Жодних перешкод у спілкуванні дитини з батьком ОСОБА_1 не чинила, а будь-яке примушування дитини призведе до психологічного тиску на нього та не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. В подальшому, вказане виконавче провадження № 76135698 було прийняте до виконання державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саліоновою Тетяною Олександрівною, що вбачається із постанови про прийняття виконавчого провадження від 26.11.2024 року.

Таким чином, наявне виконавче провадження з примусового виконання рішення суду щодо участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною, у якому з ОСОБА_1 за відсутності будь-яких умисних дій з її сторони вже стягнуто виконавчий збір у сумі 16 000, 00 грн., який вона добровільно сплатила щоб уникнути необгрунтованого накладення арешту на її майно та грошові кошти. Також в подальшому існує загроза накладення на громадянку ОСОБА_1 державним виконавцем необґрунтованих штрафів за умисне невиконання рішення суду за зверненнями стягувача ОСОБА_2 , коли таке не виконується виключно з небажання дитини спілкуватись з батьком. З метою виконання обов`язку Держави щодо ефективного захисту та забезпечення відновлення порушених прав її громадян, вважаємо за можливе просити задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № 76135698 від 25.09.2024 року з примусового виконання виконавчого листа № 334/1202/20 виданий 17.09.2024,

Як вбачається із позовної заяви, предметом позову є вимоги позивача, які носять немайновий характер. Таким чином, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо способу участі у вихованні дитини, приходимо до переконання, що необхідно вжити заходи забезпечення позову, з метою забезпечення позивачу реального та ефективного виконання можливого судового рішення про задоволення позову, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Спір наявний, оскільки до суду подано позовну заяву про зміну способу участі у вихованні дитини, що визначений рішенням Ленінського районного суд м. Запоріжжя від 29.11.2021 року, що було змінене постановою Верховного суду від 08.02.2023 року, при цьому, наявне виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 334/1202/20 виданий 17.09.2024, документ видав: Ленінський районний суд м. Запоріжжя про «Визначити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та час їхнього спілкування шляхом систематичних побачень наступним чином: батько забирає сина кожної першої та третьої суботи не пізніше 11.00 год. та повертає його не пізніше 15.00 год. наступного дня (у неділю) (з правом відвідування навчальних, спортивних, розважальних та розвиваючих закладів, з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу, який відвідує дитина). Визначити місцем передачі сина батькові та повернення його матері - місце постійної (або тимчасової) реєстрації дитини. Однак, жодних перешкод у виконанні вказаного рішення боржник ОСОБА_1 не чинить, відповідно підстав для примусового виконання вказаного рішення немає. Рішення не виконується у зв`язку із небажанням дитини спілкуватись із батьком.

При фактичній наявності виконавчого провадження та стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у значній сумі 16 000, 00 грн., може відбутись необґрунтоване накладення штрафів державним виконавцем на ОСОБА_1 в межах вказаного виконавчого провадження у зв`язку з невиконанням рішення суду за заявами і зверненнями стягувача ОСОБА_2 при фактичній відсутності у діях ОСОБА_1 будь-якої вини. У зв`язку з тим, що у діях ОСОБА_1 відсутня будь-яка вина з приводу невиконання рішення суду, відкрите виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового рішення при загрозі накладення Т. Л. значних штрафів, що унеможливить виконання рішення суду щодо зміни способу участі у вихованні дитини.

Позивач вважає, що підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, немає.

Позивач просить суд зупинити виконавче провадження № 76135698, відкрите постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорошенко Анастасією Олександрівною від 25.09.2024 року з примусового виконання виконавчого листа № 334/1202/20 виданий 17.09.2024, документ видав: Ленінський районний суд м. Запоріжжя про «Визначити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та час їхнього спілкування шляхом систематичних побачень наступним чином: батько забирає сина кожної першої та третьої суботи не пізніше 11.00 год. та повертає його не пізніше 15.00 год. наступного дня (у неділю) (з правом відвідування навчальних, спортивних, розважальних та розвиваючих закладів, з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу, який відвідує дитина). Визначити місцем передачі сина батькові та повернення його матері - місце постійної (або тимчасової) реєстрації дитини», яке було прийнято до виконання державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саліоновою Тетяною Олександрівною постановою про прийняття виконавчого провадження від 26.11.2024 року.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити наступне.

Згідно вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно вимог ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно вимог ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 7 вищевказаної Постанови Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК , і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідками встановлення обов`язку або заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини повинен вирішуватися з урахуванням та найкращим забезпеченням інтересів дитини.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, так як питання обґрунтованості заявлених вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суд (постанова від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Згідно звимогамич.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання, та щодо встановлення графіку участі у вихованні дитини. Між тим, за змістом заяви про забезпечення позову вбачається необхідність забезпечення позову шляхом усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання.

Однак, суд вважає, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження до набрання рішення у справі законної сили - є фактично невиконанням рішення суду, тобто забезпечивши позов таким шляхом, суд фактично вирішить питання невиконання рішення суду, яке набрало чинності.

Так, вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Крім того, суд вважає, що представником позивача не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів учасників справи, за захистом яких він звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів та зміну способу участі у вихованні дитини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених зазначеною статтею. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Саме на ці вимоги і звернув увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №524/188/18 (справа № 524/188/18).

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.151-153,259,260,353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

в задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шашликов Денис Геннадійович, до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області, про зміну розміру аліментів та зміну способу участі у вихованні дитини, а саме: зупинити виконавче провадження № 76135698, відкритого постановою державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дорошенко Анастасією Олександрівною від 25.09.2024 року з примусового виконання виконавчого листа № 334/1202/20, виданого 17.09.2024 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про наступне: «Визначити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та час їхнього спілкування шляхом систематичних побачень наступним чином: батько забирає сина кожної першої та третьої суботи не пізніше 11:00 години та повертає його не пізніше 15:00 години наступного дня (у неділю) (з правом відвідування навчальних, спортивних, розважальних та розвиваючих закладів, з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу, який відвідує дитина). Визначити місцем передачі сина батькові та повернення його матері місце постійної (або тимчасової) реєстрації дитини», яке було прийнято до виконання державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саліоновою Тетяною Олександрівною постановою про прийняття виконавчого провадження від 26.11.2024 року, до розгляду справи по суті та набрання рішення суду законної сили відмовити.

Повний тест ухвали виготовлено 10.02.2025 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://tm.dp.court.gov.ua/sud0442/.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її складання. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії відповідної ухвали.

Суддя: Л. В. Колодіна