КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року місто Київ.

Справа №369/3927/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2899/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Стрижеуса А.М.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року (ухвалене у складі судді Пінкевич Н.С., повний текст виготовлений 12 серпня 2024 року)

у справі за позовом моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ

У березні 2024 року позивач звернувся до районного суду з вищевказаним позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Свої вимоги мотивував тим, що 04 грудня 2021 року у с. СофіївськаБорщагівкаБучанського району Київської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі колісного транспортного засобу марки "BMW 323" державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу "Mitsubishi AX" державний номерний НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року, винним у вищевказаній ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована за договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. На виконання вимог закону ними проведено виплату шкоди потерпілій стороні в розмірі 55 570,36 грн.

Також ними понесені витрати на оплату послуг за проведення експертного дослідження в розмірі 1230 грн. У добровільному порядку відповідач таку шкоду не відшкодував.

Тому, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 55 570,36 грн, суму понесених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 1 230, 00 грн. та судовий збір.

15 квітня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Зазначав, що сума виплати страхової компанії потерпілій особі напряму залежала від звіту про визначення вартості матеріального збитку. Вважав, що оцінку проведено не вірно, без погодження з відповідачем і без його відома. Зазначав, що МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому без встановлення факту здійснення ремонту пошкодженого КТС, на підставі Звіту оцінки, в якому вказана вартість деталей, потреба в яких фактично відсутня. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 рокупозовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 55 570 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят) грн 36 коп, витрати на проведене експертне дослідження в розмірі 1 230 грн (одна тисяча двісті тридцять) гривень та судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, 27 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 рокускасувати.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що протягом розгляду справи у суді першої інстанції з 11 березня 2024 року по 12 вересня 2024 року - ОСОБА_1 фактично брав участь у бойових діях.

Вказує, що протягом судового розгляду, перегляду рішення суду першої інстанції має бути встановлено наявність статусу у відповідача учасника бойових дій для можливості застосування п. 38.2.1., п. 13.1. Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вважає, що розмір вартості збитків є безпідставним та не справедливим, оскільки їх розмір не відповідає реально завданій шкоді, а висновки викладені в звіті оцінки майнової шкоди містять помилкові твердження, що не відповідають фактичним обставинам.

Звертає увагу, що оцінювач підібрав показник пробігу автомобіля у програмі для ідентифікації вартості автомобіля - 77,9 тис. км., згідно додатку до звіту -«відомості програмного комплексу», хоча реальний пробіг складає 130526 км, що також вказано у звіті.

Вважає, що поточна вартість КТХ була завищена, шляхом визначення в програмному комплексі показника пробігу автомобіля менше на 52626,00 км.

Наголошує, що тільки загальна вартість запчастин склала 84 605,62 грн. При цьому загальна сума вартості робіт складає згідно з звітом 4440,00 грн.

Звертає увагу на те, що МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому без встановлення факту здійснення ремонту пошкодженого КТС, не встановлено вартість такого ремонту. А регламентна виплата здійснена виключно на підставі Звіту оцінки, в якому вказана вартість деталей потреба в яких фактично відсутня.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

20 литопада 2024 року позивач МТСБУ подав до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області - без змін.

Відзив мотивує тим, що відповідачем не доведено, що станом на 04 грудня 2021 року (дата ДТП) ОСОБА_1 відносився до пільгової категорії громадян, визначених у п.13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК Українисторонибулисвоєчасноповідомлені про день та час розглядусправи на 04 лютого 2025року за адресами, якібулизазначені в матеріалахсправи.

В судове засідання, призначене на 04 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду ОСОБА_4 не з`явився, натомість подавклопотання про розгляд справи без участі сторони.

В судове засідання, призначене на 04 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду позивач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О. В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішеннґя районного суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що04 грудня 2021 року у с. СофіївськаБорщагівкаБучанського району Київської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі колісного транспортного засобу марки "BMW 323" державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу "Mitsubishi AX" державний номерний НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В наслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року, винним у вищевказаній ДТП визнано відповідача ШевеляМ.С.

Згідно звіту №15/01/22 від 05 січня 2021 року вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власникові автомобіля "Mitsubishi AX" державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті пошкодження при ДТП складала 55 570,36 грн.

ФарзалієвуРашаду було виплачено страхове відшкодування відповідно до наказу МТСБ України № 81725 від 25 травня 2022 року в розмірі 55 570,36 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 819963 від 25 травня 2022 року.

Також позивач сплатив на користь ФОП ОСОБА_5 за проведення дослідження в розмірі 1230 грн, що підтверджено і копією висновку, і рахунком-фактурою №15-01-22 від 08 січня 2022 року.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 визнаний винним у скоєній ДТП та на момент завдання шкоди не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 55 570,36 грн та витрати за проведене експертне дослідження в розмірі 1230 грн.

Київський апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що протягом розгляду судової справи ОСОБА_1 фактично брав участь у бойових діях виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

За правилом п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно п. 13.1. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

З цього слідує, що для звільнення від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності необхідна одночасна наявність двох умов:

- учасник бойових дій є власником авто;

- він особисто керує цим авто.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до апеляційної скарги додав копію довідки №1919/1687 від 18 вересня 2024 року в якій зазначено, що ОСОБА_1 в період з 20 червня 2024 року по 04 вересня 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 , на момент вчинення ДТП, 04 грудня 2021 року не був учасником бойових дій, а тому до нього не може бути застосована п. 13.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач, заперечуючи проти розміру страхового відшкодування, не надав як суду першої інстанції так і до апеляційного суду належних та допустимих доказів на спростування того, що шкоди не було завдано, або її розмір є меншим від заявленого. Заперечуючи проти поданого експертного дослідження, відповідач не навів обґрунтування неналежності поданого доказу, не заявив клопотань про призначення судової експертизи, не надав висновку експерта, а обмежився лише письмовими запереченнями.

Апеляційним судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що наданий суду висновок зроблено з порушенням методики проведення такого дослідження.

Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_1 та наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи відзиву на позовну заяву, належна оцінка яким була надана судом першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК Українивиключне право оцінкидоказівналежить суду, якиймаєоцінюватидокази за своїмвнутрішнімпереконанням, щоґрунтується на всебічномуповному та об`єктивномурозгляді в судовому засіданнівсіхобставинсправи в їхсукупності, керуючись законом.

З урахуваннямвикладеного, колегіясуддіввважає, щовказанерішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для йогоскасуваннявідсутні.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

При цьому, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не було ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів не вбачає підстав для покладення на позивача понесених відповідачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

А. М. Стрижеус