Справа № 202/9276/24
Провадження № 2/202/766/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 202/9276/24

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

22.07.2024, через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який 04.11.2024 уточнила, та мотивувала тим, що з 30.09.2022 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (відповідач по справі). Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, у зв`язку із чим Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу.

ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 та повністю знаходиться на утриманні Позивачки, яка самостійно займається вихованням та розвитком дитини, піклується про її здоров`я. Відповідач не приймає участі в житті доньки, не виконує свої обов`язки щодо матеріального утримання дитини, матеріальної допомоги на утримання дружини у добровільному порядку не надає. У зв`язку із вищезазначеним, Позивачка з дитиною зазнають матеріальних труднощів і потребують матеріальної допомоги з боку Відповідача.

Також зазначила, що 24 червня 2024 року вона звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою про стягнення аліментів, у якій просила стягнути з Відповідача ОСОБА_2 аліменти з 24 червня 2024 року, тобто з моменту подання позовної заяви до суду.

08 липня 2024 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позов був прийнятий до розгляду та призначено проведення судового засідання на 22 липня 2024 року на 10 годину 30 хвилин, але 15 липня 2024 року Відповідач звернувся до Позивачки з пропозицією мирного врегулювання спору, у зв`язку із чим просив Позивачку відмовитися від розгляду справи у судовому порядку.

Враховуючи домовленість з Відповідачем про добровільну сплату останнім аліментів, Позивачка звернулась до суду із клопотанням про залишення без розгляду позову про стягнення аліментів. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів була залишена без розгляду. Однак, після цього, Відповідач відмовився від виконання домовленостей, у зв`язку із чим, Позивачка змушена повторно звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. За таких обставин, вважає за можливе почати стягнення аліментів з Відповідача саме з моменту першого звернення до суду із відповідним позовом, а саме - з 24 червня 2024 року, а не з 22 липня 2024.

Враховуючи викладене, посилаючись на ст.ст. 84, 180, 183 СК України, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з нарахованої грошової компенсації відповідно до наказу № 329 о/с від 17.10.2024р., що становить 24 897, 79 грн.; аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24.06.2024 року і до повноліття дитини; аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/6 частини з нарахованої грошової компенсації відповідно до наказу № 329 о/ с від 17.10.2024р., що становить 15 598, 53 грн.; аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 24.06.2024р. і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, а також допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

26.07.2024 по справі відкрите спрощене позовне провадження та відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов.

Відповідач відзив на позов не подав, але 20.10.2024 його представник, адвокат Луковенко А.А., через підсистему «Електронний суд», подав письмові заперечення на позов у яких зазначив, що просить задовільнити вимогу щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня спрямування позовної заяви до суду.

Щодо стягнення аліментів за минулий час зазначив, шо до позовної заяви не додано жодних доказів досудового врегулювання спору і позивачка звернулась до суду із клопотанням про залишення без розгляду позову про стягнення аліментів за власною ініціативою. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів була залишена без розгляду. Зазначив, що Відповідач систематично спрямовує позивачу грошові кошти на утримання дитини, що підтверджуються доказами (квитанціями), які долучались до справи стороною захисту попередньо.

Вимогу щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання, як дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 24.06.2024р. і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років просив залишити без задоволення, враховуючи те, що 17.10.2024 року на підставі Наказу ДВБ НПУ № 329 о/с позивача було звільнено зі служби в національній поліції України з 25.10.2024 року, таким чином ним було втрачено єдине джерело доходів. Отже на теперішній час Позивач не має можливості сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 24.06.2024 і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Повідомлені про час та місце судового розгляду сторони у судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача та представника відповідача через підсистему «Електронний суд» подані заяви про розгляд справи без участі сторін та їх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/4585/24 від 17.07.2024 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 вересня 2022 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Дніпро), актовий запис №1002 розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають дитину ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпрі, про що 21.02.2023 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №123 та видане свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 21.02.2023.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторонами у заявах по суті справи зазначено та не заперечується, що після розірвання шлюбу дитина мешкає та зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_6 , що також підтверджується витягами з реєстру територіальної громади м. Дніпра.

Відтак, у даній справі не підлягає доказуванню той факт, що ОСОБА_3 , після розірвання шлюбу між батьками, проживає разом із матір`ю ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини у добровільному порядку, а відтак, вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом даного спору є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитина, а тому суд скористався наданим йому ч.2 ст.13 ЦПК України правом та самостійно, через підсистему «Електронний суд», з метою захисту прав малолітньої дитини, зробив запит та отримав відповідь №1108995 від 11.02.2025 з ДРФО про джерела та суми доходів, отриманих відповідачем ОСОБА_2 за період з ІІІ кварталу 2024 по І квартал 2025.

З вказаної відповіді судом встановлено, що ОСОБА_2 весь вказаний період був офіційно працевлаштованим, у серпі 2024 отримував дохід від продажу рухомого майна, у липні 2024 дохід від надання земельної ділянки в оренду, а з листопада 2024 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 та отримує відповідні виплати військовослужбовцям.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду підлягають задоволенню.

Щодо стягнення аліментів на дружину

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Частиною другою ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

При вирішенні питання про спроможність Відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що Відповідач є особою працездатного віку і як встановлено судом з довідки №1108995 від 11.02.2025 отримує щомісячно виплати військовослужбовцям, розмір яких свідчить про те, що він має можливість надавати таку допомогу дружині.

При цьому суду не надано доказів, що існують будь-які інші об`єктивні обставини які б позбавляли ОСОБА_2 можливості сплачувати аліменти на дружину.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання, як дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 24.06.2024 і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років є такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення аліментів з конкретного виду доходу (у даному випадку позивач просив стягнути аліменти з нарахованої грошової компенсації відповідно до наказу № 329 о/ с від 17.10.2024р.) є такими, що поглинаються позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку, щомісячно, а також позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання, як дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, а тому є такими, що окремому задоволенню не підлягають.

Щодо часу з якого слід стягнути аліменти суд зазначає, що відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти на подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. (ч.1 ст.79 СК України).

У даній справі позов пред`явлений 22.07.2024, а тому саме з цього дня суд присуджує аліменти, при цьому будь-якого значення для вирішення питання щодо дня з якого присуджуються аліменти у даній справі не мають обставини, що ОСОБА_1 24.06.2024 зверталася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою про стягнення аліментів, у якій просила стягнути з Відповідача ОСОБА_2 аліменти з 24 червня 2024 року, тобто з моменту подання позовної заяви до суду, оскільки в подальшому саме ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про залишення без розгляду позову про стягнення аліментів і ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів була залишена без розгляду.

Тобто, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, як того вимагають вимоги ч.2 ст.79 та ч.2 ст.191 СК України.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, а відтак, у зв`язку з частковим задоволенням позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. (за ставкою, яка діяла на момент пред`явлення позову).

На підставі ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-268, 274-279, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2024 року і до досягнення повноліття дитиною, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 22.07.2024 і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 12.02.2025.

Суддя Анастасія МИХАЛЬЧЕНКО