Справа № 716/2258/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2025 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Шевчук Р.М.,

секретаря судового засідання Шпаковської К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади с.Вікно в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області з позовом до Територіальної громади с.Вікно в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 .

Посилався на те, що після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельні ділянки загальною площею 0,41 га.

21.02.2018 року бабусею - ОСОБА_2 , був складений заповіт, згідно якого все своє майно заповіла йому - ОСОБА_1 , зазначає, що він своєчасно у встановлений законом строк прийняв спадщину. Однак, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги, через відсутність оригіналу правостановлюючого документу на зазначене нерухоме майно.

Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.10.2024 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.12.2024 року повторно витребувано матеріали спадкової справи за № 327/2018.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Представник відповідача у судове засідання не прибув, на адресу суду надійшла заява, у якій зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 , про визнання права на спадкове майно визнає, просить суд справу розглянути без їх участі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи подану до суду заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Заставнівського районну Чернівецької області.

Відповідно до копії заповіту за № 14 посвідченого секретарем виконкому Вікнянської сільської ради Заставнівського району, Чернівецької області Амбросійчуком Т.М., 21.02.2018 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіла все своє майно онуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковом реєстрі № 54171562 від 21.11.2018 року ОСОБА_1 , звернувся до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Довідкою Заставнівської державної нотаріальної контори від 06 грудня за № 1034/02-14 стверджено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2024 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т.М. відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 0,4100 гектарів з цільовим призначеннням для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства.

Відмова нотаріуса мотивована тим, що спадкоємцем не подані правостановлюючі документи на вказане нерухоме майно, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії.

Крім того встановлено, що 29 липня 2024 року на замовлення ОСОБА_1 , виготовлено технічний паспорт на садибний будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки № 312 від 12.08.2024 року виданою Вікнянською сільською радою Чернівецькокого району Чернівецької області вбачається, що згідно із записом в земельно-шнуровій книзі Вікнянської сільської ради за домогосподарством по АДРЕСА_1 відповідно до рішення виконавчого комітету № 2/9 від 02.04.1977 року закріплено земельні ділянки - 0,10 га для будівництва й обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 та 0,31 га для ведення особистого селянського господарства.

Відтак, проаналізувавши вищенаведені письмові докази, суд доходить до наступного висновку.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту довідки виданої виконкомом Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , на праві власності належав ОСОБА_2 та не належав до колгоспних дворів.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, не залежить від державної реєстрації цього права.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року.

Згідно з п. 4,7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Померлій ОСОБА_2 , належав житловий будинок по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 , намір успадкувати житловий будинок та закріплені за ним земельні ділянки для будівництва й обслуговування та для ведення особистого селянського господарства, виявив спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , про що звернувся із заявою до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні спадкових прав, що і послугувало причиною звернення позивача до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі №522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зроблено висновок, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 , за життя набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи, що правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні, спадкоємець ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через органи нотаріату, суд вважає, що право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Керуючись ст.4, 10-13, 19, 76-81, 200, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.15, 16, 1223, 1268, 1296 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 - право власності на житловий будинок 1974 року побудови, загальною площею 59.90 кв.м., та житловою площею 41.20 кв.м., що в плані зазначені під літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами, а саме: під літ. «Б» - літня кухня, під літ. «В» - гараж, під літ. «Г» - сарай, під літ. «Д» - сарай з погребом, під літ. «Е» - сарай, під літ. «Є» - сарай, під літ. «Ж» - сарай, під № 1- криниця, № 2-3 - огорожа, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10.02.2025 року.

Суддя Шевчук Р.М.