Провадження №2-о/359/103/2025
Справа №359/919/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст поданої заяви.

Наприкінці січня 2025 року ОСОБА_1 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтував тим, що ОСОБА_3 умисно та систематично не приймає участь в утриманні малолітнього ОСОБА_2 , не забезпечує його всім необхідним. Під час судового засідання з розгляду цивільної справи №359/9058/24 ОСОБА_3 підтвердила, що не сплачує аліменти на утримання сина. Натомість відсутні будь-які судові рішення, які б звільняли ОСОБА_3 від обов`язку утримувати сина. У такий спосіб ОСОБА_3 вчиняє економічне насильство, тобто кривдник свідомо маніпулює фінансами з метою нашкодити іншій людині, порушити її права, продемонструвати свою владу та повний контроль над іншою особою.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , яким визначити заходи тимчасового обмеження її прав та покласти на неї обов`язки строком на 6 місяців, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; обмежити спілкування з постраждалою дитиною; заборонити наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

2. Ставлення учасників цивільної справи до поданої заяви.

Законний представник заявника ОСОБА_1 направив до суду заяву, якою підтримав вимоги, викладені в заяві про видачу обмежувального припису, та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

ОСОБА_3 надала до суду відзив, яким просила відмовити в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису у повному обсязі.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі. Крім цього, було задоволено клопотання законного представника заявника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин, які виникли між учасниками справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є колишнім подружжям. Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини визнані сторонами по справі, тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають.

Правовідносини, які виникли між учасниками справи, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

5. Норми права, якими суд керується при розгляді цивільної справи.

За змістом п.3, п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдником визнається особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Згідно з п.4 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Згідно з положенням п.7 ч.1 ст.1 цього Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

У відповідності до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінювання ризиків здійснюється на основі оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом постанови Верховного Суду у справі №754/6995/19 (провадження №61-16980св19) від 14 січня 2020 року під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

6. Мотиви, якими суд керується при розгляді цивільної справи.

Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що ОСОБА_3 не виконує обв`язок, передбачений ст.180 СК України, та не сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2023 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі та за минулий час відмовлено у повному обсязі.

Всупереч вимога ч.1 ст.81 ЦПК України заявником та його представником не надано рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , а також доказів, які б свідчили про її ухилення від обв`язку по утриманню малолітнього сина.

Натомість, зі змісту скриншотів листів ОСОБА_3 адресованих ОСОБА_1 , зокрема на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зазначена ОСОБА_1 в поданій заяві про видачу обмежувального припису як засіб зв`язку з ним, вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово зверталась до ОСОБА_1 з питанням щодо потреб дитини (а.с.167-181).

Крім цього, як вказав Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №712/468/19 (провадження №61-8360св19) сам по собі факт несплати комунальних платежів та аліментів, не свідчать про економічне насильство та не є підставою для видачі обмежувального припису.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні та беззаперечні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство відносно малолітнього сина ОСОБА_2 . Тому підстави для застосування до заінтересованої особи заходів тимчасового обмеження її прав відсутні.

На підставі викладеного та керуючись п.3 та п.6, п.7 ч.1 ст.1, ч.3 та ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.213, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ст.350-6 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.В. Журавський