СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/910/24

пр. № 2/759/293/25

22 січня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Ганнисика А.А.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум Естейт Груп», треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору удаваним,

ВСТАНОВИВ :

І. Зміст позовних вимог.

У січні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання договору удаваним.

Позовну заяву мотивує тим, що ОСОБА_4 запропонував позивачу придбати квартиру у будинку АДРЕСА_1 .

06 листопада 2018 року між позивачем та ОСОБА_5 , в особі її представника ОСОБА_6 , було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу частини будинку площею 30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір придбання саме частини будинку площею 30 кв.м., укладався у зв`язку з тим, що будинок не був добудований і зданий в експлуатацію.

Пунктом ІІІ договору передбачено, що частина будинку має бути окремо виділена на 3 поверсі вікнами на північний схід, мати цементно-піщану стяжку на підлозі, стартову штукатурку на стінах, вікна з двокамерним пакетом, вхідні двері, газовий котел, радіатор опалення, лічильники в коридорі на воду та електрику, систему водовідведення.

У відповідності до п. І договору як оплату за частину будинку позивач брав на себе зобов`язання передати третій особі ОСОБА_5 суму в еквіваленті 15 000 доларів США.

На момент укладення зазначеної угоди позивачу пред`являвся документ, що земельна ділянка належить третій особі ОСОБА_5 та дозвільні документи від 2016 року про початок будівництва, а тому у позивача не було жодних підстав для сумніву у передачі коштів третій особі ОСОБА_5 через її представника ОСОБА_6 в якості інвестиції у будівництво майбутньої квартири.

Свої зобов`язання по виконанню п. І угоди позивачем були виконані в повному обсязі, шляхом сплати еквіваленту 2 000 (дві тисячі) євро 06.11.2018 року та сплати еквіваленту 11 200 (одинадцять тисяч двісті) євро, що разом дорівнювало еквіваленту суми 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. Кошти позивач передавав особисто третій особі ОСОБА_6 .

У вказаний в угоді строк частина будинку у вигляді окремої квартири позивачу передана не була. Після завершення будівництва ОСОБА_4 оформив куплену мною квартиру на себе. 13 січня 2021 року ОСОБА_4 придбав у ТОВ «Квантум Естейт Груп» квартиру АДРЕСА_2 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. та зареєстровано в реєстрі під № 24. Державна реєстрація права власності на вказану квартиру була проведена 13.01.2021 року

Згідно відомостей з ЄДРПОУ товариство з обмеженою відповідальністю «КВАНТУМ ЕСТЕЙТ ГРУП» не знаходиться в стані припинення, засновником і кінцевим бенефіціарним власником даного підприємства є третя особа - ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 уникає дій щодо переоформлення нерухомості, тому позивач вимушений звернутися до суду.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2024р. відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва Ул`яновської О.В. призначено проведення процедури врегулювання спору у справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ТОВ «Квантум Естейт Груп», третя особа: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору удаваним.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 10.04.2024р. провадження відновлено та вказаний позов передано на розгляд іншому судді, визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до розпорядження № 19 від 12.04.2024р., цивільну справу №759/910/24 в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями передано судді Петренко Н.О. у зв`язку з припиненням спору за участі судді Ул`яновської О.В.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

01 липня 2024 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача ТОВ « Квантум Естейт Груп» та треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Судом встановлено, що 06 листопада 2018 року між ОСОБА_7 в особі його представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в особі її представника ОСОБА_6 , було укладено угоду щодо придбання частини приватного будинку площею 30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 13 січня 2021 року ОСОБА_4 придбав у ТОВ «Квантум Естейт Груп» квартиру АДРЕСА_2 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. та зареєстровано в реєстрі під № 24.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_4 .

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить ТОВ «Квантум Естейт Груп».

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до оспорюваного договору купівлі-продажу від 13.01.2021 року ОСОБА_4 придбав у ТОВ «Квантум Естейт Груп» квартиру АДРЕСА_2

Вважаючи вказаний договір удаваним правочином у частині покупця, позивач посилається на те, що насправді він повинен бути визначений покупцем вказаної квартири, оскільки він її придбав за особисті кошти відповідно до угоди від 06.11.2018 року.

Для визнання правочину удаваним слід мати на увазі, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо.

Оскільки, ОСОБА_8 не був стороною оспорюваного договору, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що воля ОСОБА_4 була направлена на приховування іншого правочину, застосування спірних правовідносин ст. 235 ЦК України є передчасним.

Визнання правочину удаваним в частині укладеної угоди, у даному випадку в частині покупця, суперечить приписам ст. 235 ЦК України, оскільки з підстав, передбачених вказаною нормою, угода може бути визнана недійсною лише у повному обсязі, а не частково.

Оскільки ОСОБА_9 , обґрунтовуючи свій позов, посилався на те, що спірна квартира була придбана відповідачем для нього та на його кошти, то визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця можливе з інших, ніж передбачених ст. 235 ЦК України, підстав.

Удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а не сторони правочину. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків, а не «приховують» сторону правочину.

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог про визнання договору у частині покупця удаваним, нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Стаття 235 ЦК України не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 15, 16, 203,235, 638, 655 ЦК України та ст. 4, 12, 13, 15,19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум Естейт Груп», треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору удаваним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Н.О. Петренко