Справа № 162/1106/24
Провадження № 2/162/37/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

ВСТАНОВИВ:

Від представника позивача 02.12.2024 року до Любешівського районного суду Волинської області надійшов вказаний позов.

Ухвалою суду від 04.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року прийнято відмову представника позивача від позову в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та закрито провадження у справі в даній частині.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001 року, який розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 01.09.2022 року. Від шлюбу сторони мають п`ятеро дітей, двоє з яких на даний час є неповнолітніми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На разі позивач разом з неповнолітніми дітьми проживає у Республіці Польща. Тривалий час ОСОБА_3 добровільно допомагав позивачу утримувати неповнолітніх дітей, однак за останні три місяці жодної матеріальної допомоги не надавав. Позивач отримує дохід від неофіційних заробітків у Республіці Польща, хоча цього недостатньо для утримання дітей нею самостійно. Натомість відповідач також їздить на заробітки, є особою працездатного віку та має можливість працювати і утримувати своїх неповнолітніх дітей, дані про незадовільний стан здоров`я останнього відсутні. На підставі викладеного, з урахуванням часткової відмови від позову, просить стягнути з ОСОБА_3 в її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Представник позивача у поданій заяві про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та часткової відмови від позовних вимог, просила розгляд справи провести без участі її та позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи. Заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001 року, який розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 01.09.2022 року у справі №162/355/22.

Відповідно до копії свідоцтв про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серії НОМЕР_1 , виданого повторно 22.03.2016 року), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серії НОМЕР_2 , виданого повторно 22.03.2016 року) судом встановлено, що батьком останніх є відповідач ОСОБА_3 .

Із витягів з реєстру територіальної громади вбачається, що позивач разом з дітьми зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до долучених представником позивача документів, позивач ОСОБА_2 та діти ОСОБА_7 і ОСОБА_4 зареєстровані на тимчасове проживання в населеному пункті- АДРЕСА_2 .

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатньості заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2,3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач у судове засідання не з`явився, на даний час є працездатним, належних доказів того, що не може працювати за станом здоров`я чи з інших причин, суду не надав, а тому здатний та зобов`язаний, як один із батьків, утримувати своїх неповнолітніх дітей та сплачувати аліменти.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Вказаний у позові розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. 4, 10, 19, 81, 274-279, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, 02.12.2024 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Представник позивача: адвокат Сацик Тетяна Терентіївна (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ