Справа №345/266/25
Провадження № 2/345/424/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки - ОСОБА_5 . Ще за життя, спадкодавець на випадок своєї смерті склав на неї та її сестру ОСОБА_2 (відповідачку) заповіт, яким заповіла їй та її сестрі ОСОБА_2 (відповідачці) в рівних долях житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Проте, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Фединою А.М. їй було повідомлено про те, що оскільки жилий будинок в АДРЕСА_1 дійсно належить членам колгоспного двору членом якого є спадкодавець ОСОБА_5 , в якому не визначено частки співвласників у праві спільної власності на вищезазначений в цій постанові житловий будинок, то видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не представляється можливим й рекомендовано з цього приводу звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В зв`язку з тим, що іншим способом захистити свої спадкові права в нього не має можливості, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом свого неоспорюваного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.01.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

У підготовче судове засідання відповідачі не з`явилися, однак подали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги визнають в повному обсязі, справу просять слухати за їхньої відсутності.

Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на те, що відповідачі по справі визнали вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.11.2001 р. (а.с. 18).

Ще за життя, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті склала на позивачку ОСОБА_1 та відповідачку ОСОБА_2 заповіт, посвідчений 18 квітня 2000 року Голинською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області по реєстру №4 7, яким заповіла позивачці та відповідачці ОСОБА_2 в рівних долях житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Постановою про відмову у видачу свідоцтва про право на спадщину від 14.11.2023 виконуючою обов`язки державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Фединою А.М. позивачці було повідомлено про те, що оскільки жилий будинок в АДРЕСА_1 дійсно належить членам колгоспного двору членом якого є спадкодавець ОСОБА_5 , в якому не визначено частки співвласників у праві спільної власності на вищезазначений в цій постанові житловий будинок, то видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не представляється можливим й рекомендовано з цього приводу звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (а.с. 20).

Відповідно до запису в погосподарській книзі № 13, ст. 11 номер об`єкта погосподарського обліку 542, Голинського старостинського округу за 1991-1995 роки в домоволодінні АДРЕСА_1 були зареєстровані 7 (сім) осіб, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 голова сім`ї померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дочка, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зять, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 дочка; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 внук; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 внук, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Голинського старостинського округу Калуської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 41 від 05.02.2024 (а.с. 21).

Крім того, як вбачається з витягу з погосподарської книги № 6 Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за 1986-1990 роки (ст. 57, номер об`єкта погосподарського обліку 487 станом на 1988 рік господарство в АДРЕСА_1 відносилось до категорії колгоспний двір та в ньому були зареєстровані та проживали 7 (сім) осіб, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується витягом виконавчого комітету Голинського старостинського округу Калуської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 221 від 12.08.2024 (а.с. 14).

На дане домоволодіння виготовлений технічний паспорт, згідно якого дане домоволодіння побудоване, відсутні дані про самовільне будівництво чи реконструкцію (перепланування, переобладнання), площі відповідають розмірам зазначеним у правовстановлюючих документах (а.с. 23-25, 26-30).

Згідно висновку оцінювача про вартість майна, виданого ПП «ЗЕМЕКСПЕРТ-ІФ», ринкова вартість житлового будинку господарськими будівлями та спорудами загальною площею 110,1 кв.м., станом на 12.09.2024, становить 129 750,00 грн. (а.с. 31).

Відповідачами за даним позовом є дочка спадкодавця ОСОБА_2 , якій, згідно заповіту спадкодавця належить 1/2 частки домоволодіння та внуки спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були зареєстровані на дату реєстрації права власності (15.04.1988 р.) на вищевказане домоволодіння.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.11.2024 у справі №345/5749/24 позовні вимоги відповідачки ОСОБА_2 задоволено та визнано право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32-33).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч. 3 ст. 563 ЦК України (в редакції 1963р.) особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

За статтею 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до статті 1296 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Так статті 1216, 1217 ЦК України, визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Стаття 386 ЦК України говорить про те, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У ст. 392 ЦК України зазначено, що, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Стаття 386 ЦК України говорить про те, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У ст. 392 ЦК України зазначено, що, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

Оскільки відповідачі не претендують на спадщину, а також не претендують на виділення своєї частки у спільній сумісній власності та не має наміру набувати у власність майно, то не має підстав визначати частки членів колгоспного двору.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач прийняла спадщину і звернулася до нотаріальної контори про прийняття та оформлення спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , не отримала через відсутність документу, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Оскільки, ОСОБА_1 належно та вчасно прийняла спадщину, після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка склала на неї заповіт, відповідачі не заперечують проти задоволення позову, тому за таких обставин суд вважає, що за нею слід визнати право власності на заявлене спадкове майно за заповітом.

На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на спадкове майно за заповітом після смерті матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/2 частки індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 10.02.2025 р.

Головуючий: