Справа № 740/501/25
Провадження № 2-о/740/71/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

07 лютого 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Ічнянська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності заповіту,

встановив:

Заявниця ОСОБА_1 через представника адвоката Лишка В.А. звернулась до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності заповіту № 33, складеного 26.11.2013 ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо їх встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15.04.2020 в аналогічній справі № 302/991/19.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення тощо.

Заявниця просить встановити факт належності заповіту, який необхідний їй для реалізації спадкового прав.

Разом з цим, як вбачається із заповіту, складеного 26.11.2013, ОСОБА_3 заповіла належне їй майно на користь двох осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а отже встановлення факту належності заповіту щодо заявниці безпосередньо впливає на права та обов`язки другого спадкоємця за заповітом.

Тобто, предметом заявлених вимог є спір про право на оформлення спадщини за заповітом, що не підлягає розгляду в порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Оскільки в окремому провадженні цивільного судочинства встановлюється підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, а у заявниці є спір щодо підтвердження факту спадкування її за заповітом, тому дана вимога не може розглядатися в порядку окремого провадження.

З урахуванням вищенаведеного, суддя вважає, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, оскільки із заяви вбачається спір про право.

При цьому суд роз`яснює, що із спірними вимогами заявник може звернутися до суду у порядку позовного провадження.

Керуючись ст.315 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Ічнянська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності заповіту.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя І.М. Карпусь