11.02.2025 Справа № 756/5498/24
Унікальний номер 756/5498/24
Номер провадження 2/756/357/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Лавошник Г.В.

представника відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Ірина Юріївна про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування та усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката Лавошник Г.В. звернулася до суду м. Києва з позовом, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини; змінити черговість одержання права на спадкування відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України; усунути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , після його смерті відкрилася спадщина у вигляді дачного будинку на 4-й лінії садового товариства Глеваха, квартири АДРЕСА_1 та грошові кошти, розміщені в банківських установах.

Приватним нотаріусом КМНО Ярощук І.Ю. відкрито спадкову справу № 25/2023 щодо майна померлого ОСОБА_6 . Позивачем 28 березня 2024 року подано заяву про прийняття спадкового майна, як особи, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Також, зі заявами про прийняття спадщини звернулись відповідачі, як спадкоємці першої черги.

Сімейні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 виникли з 2008 року. Однією сім`єю проживали за місцем реєстрації ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 . Вели спільне господарство, мали спільний бюджет та витрати, придбавали майно для спільного користування, спільно утримували житло, робили ремонт, підтримували один одного. Документи, зокрема договори про депозитні вклади, відкриття поточних банківських рахунків та медичну документацію ОСОБА_6 зберігав за адресою проживання позивача. Спадкодавець мав вікові захворювання серця, невралгію, хворобу очей, проходив лікування колінних та ліктьових суглобів. Декілька разів на рік перебував на денному стаціонарному лікуванні. В період лікування догляд за спадкодавцем здійснювала позивач, вела його супровід, була записана в медичній документації близькою особою. Факт родинних відносин також доводиться спільними подорожами на відпочинок 2016-2022 років.

Факт спільного утримання майна доводиться квитанціями про оплату позивачем комунальних та інших послуг за обслуговування квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на праві приватної власності. Позивач зі спадкодавцем були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, несли витрати на придбання ліків, харчування, а також мали взаємні права та обов`язки. Позивач за особисті кошти здійснила поховання ОСОБА_6 на особистому місці для родинного поховання, виконавши його волю щодо способу поховання шляхом кремації.

Посилається, що спадкодавець перебував у безпорадному стані через похилий вік та хвороби. За його життя лише позивач опікувалася його здоров`ям, надавала нематеріальні та матеріальні блага, ніхто з родичів не приймав участі в його житті та не опікувався ним, не відвідував в лікарнях, не надавав допомогу у придбанні ліків, не брав участі в організації поховання. Протягом останніх трьох років до дати смерті спадкодавець постійно перебував на лікуванні, як у стаціонарних медичних закладах, так і під наглядом лікарів за місцем проживання, за станом здоров`я потребував стороннього побутового догляду, постійного прийому медичних препаратів, допомогу, як фізичну так і матеріальну, отримував лише від позивача. Посилаючись на положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України, просить усунути від спадкування онук спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рух справи

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 03 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали представник позивача 14 травня 2024 року надала квитанцію про сплату судового збору та докази надіслання іншим учасниками справи копію позовної заяви із додатками.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва 15 травня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено підготовчий розгляд на 05 червня 2024 року. За клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса КМНО Ярощук І.Ю. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 25/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 . Витребувано з Олександрівської клінічної лікарні м. Києва та Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» копії виписок з медичної карти хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від представника відповідачів 29 травня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що ОСОБА_6 був науковим керівником та куратором наукових праць ОСОБА_1 , вона була його помічником та секретарем. ОСОБА_6 постійно проживав за місцем реєстрації разом із недієздатною (хворою) донькою ОСОБА_3 , якою опікувався. ОСОБА_6 перебував у задовільному стані здоров`я не потребував стороннього догляду, не був в безпорадному стані, був фінансово незалежним, заможним, про що свідчать статки на його рахунках. Позивачем не надано належних та допустимих доказів проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, не надано медичних документів про перебування ОСОБА_6 в безпорадному стані.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від приватного нотаріуса КМНО Ярощук І.Ю. надійшли копії матеріалів спадкової справи №25/2023, заведеної після смерті ОСОБА_6 . В поданій 30 травня 2024 року заяві просить розглянути справу за її відсутності.

Від представника позивача - адвоката Лавошник Г.В. 21 червня 2024 року за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідачі не цікавилися життям та досягненнями спадкодавця, тривалий час проживають за межами України. Долучила виписку з реєстрації електронного квітка, виписку з пенсійного фонду щодо розміру отриманого ОСОБА_1 доходу, копію медичної карти стаціонарно хворого, переписки в менеджері.

На виконання ухвали суду про витребування доказів з Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» надійшли дублікати медичної документації ОСОБА_6 за період з 2012 по 2023 рік.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва 09 липня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду 17 вересня 2024 року.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідачів заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів викладених у відзиві.

Також, у судових засіданнях 17 вересня 2024 року та 13 січня 2025 року за клопотанням сторін допитано свідків.

Свідок сторони позивача ОСОБА_7 пояснила, що з 2003 року по 2016 рік працювала консьєржем за місцем проживання ОСОБА_8 . ОСОБА_6 періодично приходив до ОСОБА_9 , найчастіше зранку, та ввечері уходив. Чи залишався на ночівлю не бачила. Відносини були дружні, турботливі, думали що він батько. Потім вдвох виходили, забирали доставку продуктів. На дошці розташовані відомості щодо мешканців будинку, де зазначений також ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ). Він самостійно пересувався, був привітним.

Свідок сторони позивача ОСОБА_12 пояснила суду, що працює в банківській установі, в якій ОСОБА_6 відкривав рахунки. ОСОБА_13 приходила разом із ОСОБА_6 . Він, не дивлячись на вік, самостійно та ретельно розбирався в договорах та банківських справах, мав світлий розум, усі платежі та переукладання договорів або продовження строку їх дії проводились виключно ОСОБА_6 .

Свідок сторони позивача ОСОБА_14 пояснила суду, що працює начальником відділення АТ «Укрексімбанк», де з 2017 року обслуговувався ОСОБА_6 . З ОСОБА_1 познайомилась у 2022 році, а раніше ОСОБА_6 самостійно приходив у відділення. Він був завжди у гарному стані, мав здоровий глузд, допомога йому не була потрібна. Він сам приймав рішення який вклад йому краще обрати.

Свідок сторони позивача ОСОБА_15 пояснила, що з 01 квітня 2023 року по жовтень 2023 рік працювала консьєржем в парадному будинку, де проживає позивач ОСОБА_1 . ОСОБА_6 приходив зранку до ОСОБА_1 , його прізвище записували у зошит обліку відвідувачів. Потім вони виходили разом на прогулянку, а ввечері ОСОБА_6 уходив. Зустрічала консьєрж їх разом на зупинці та в парку. ОСОБА_6 був завжди привітний, пересувався самостійно.

Свідок сторони відповідача ОСОБА_16 пояснила, що бачила ОСОБА_6 під час поховання його доньки ОСОБА_17 , він приходив з ОСОБА_18 ( ОСОБА_3 ), мав задовільний стан здоров`я. Не скаржився на вади зі здоров`ям. На родинних святах, зборах ніколи ОСОБА_19 ( ОСОБА_1 ) не бачила, а вперше побачила її після смерті спадкодавця: онука ОСОБА_20 попросила відкрити їй квартиру, щоб ОСОБА_9 змогла забрати речі та документи.

Свідок сторони відповідача ОСОБА_21 пояснила суду, що є сусідкою ОСОБА_6 , з 1972 року проживає у квартирі поруч зі спільною тамбурною зоною Після смерті дружини ОСОБА_6 з 2001 року допомагала із ОСОБА_18 ( ОСОБА_3 ), готувала їжу, гуляла щодня із ОСОБА_3. Коли приходила до квартири за ОСОБА_3, ОСОБА_10 уходив. ОСОБА_9 знає візуально, бачила її із ОСОБА_22 . ОСОБА_13 в квартиру ОСОБА_6 не приходила, лише декілька разів її бачила, коли пропала ОСОБА_23 та треба було здійснювати ремонт ключів. ОСОБА_6 до останнього працював, їздив у відрядження, допомоги не потребував, він опікувався ОСОБА_3 самостійно. ОСОБА_24 від квартири ОСОБА_6 не мала, бо коли приходила, дзвонила до мене в двері, щоб я їй відчинила.

Приватний нотаріус в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення на розсуд суду у межах чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідачів, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів верховенства права, змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи

Як встановлено зі свідоцтва про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 91 року.

З матеріалів спадкової справи № 25/2023, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_6 , встановлено, що після його смерті відкрилася спадщина на обсяг належного йому нерухомого майна та грошові кошти, які розміщувалися на відкритих рахунках у банківських установах АТ «КБ «ПриватБанк» загальною сумою 1794742,16 грн, АТ «Державний експортно-імпортний банк» загальною сумою 65811,13 дол США та 685802,60 грн; АТ « Ощадбанк» загальною сумою 10610,25 грн.

З витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва, встановлено що станом на 20 жовтня 2023 року за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Зі заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 звернулися онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за правом представлення їх матері ОСОБА_25 (у шлюбі ОСОБА_26 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . В поданій заяві ОСОБА_5 відмовилась від права на спадкування після смерті дідуся на користь ОСОБА_4 .

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 січня 2003 року ОСОБА_3 , 1964 року народження, визнано недієздатною.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 лютого 2024 року ОСОБА_4 визнано опікуном ОСОБА_3

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса КМНО Ярощук І.Ю. зі заявою про прийняття спадщини 28 березня 2024 року після смерті ОСОБА_6 , як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років.

З квитанцій про сплату комунальних послуг, які надаються за адресою АДРЕСА_3 , встановлено, що оплату здійснювала ОСОБА_1 з власного рахунку через додаток «Приват24».

Судом досліджені посадочні документи, з яких убачається, що в період 2017 - 2021 роки ОСОБА_1 подорожувала разом із ОСОБА_6 містами України.

За відомостями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_4 виїхала за межі України 26 лютого 2022 року, повернулась 31 березня 2023 року та виїхала 01 серпня 2023 року. ОСОБА_5 виїхала з України 23 січня 2022 року повернулась 21 січня 2023 року та знову виїхала 30 липня 2023 року.

З досліджених у судовому засіданні виписок з медичної карти стаціонарно хворого ОСОБА_6 встановлено, що він проходив лікування в Київській міській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока» в період з 2012 по 2023 роки, загалом перебував на лікуванні десять разів, кожне лікуванні тривало одну добу. На дублікаті однієї медичної карти № 11931 про перебування ОСОБА_6 в зазначеному центрі з 30 жовтня 2012 року по 01 листопада 2012 року з приводу лікування катаракти, в графі після зазначення його номеру мобільного телефону, містяться дані доньки ОСОБА_9 із номером для телефонного зв`язку.

В судовому засіданні оглянуто оригінал медичної карти стаціонарно хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який доставлений в супроводі доньки ОСОБА_9 до КНП «Олександрівська клінічна лікарня м.Києва», де він перебував з 01 жовтня 2023 року по 20 жовтня 2023 року, виписани у звязку зі смертю. Заключний клінічний діагноз: церебро-васкулярна хвороба, крововилив 01 жовтня 2023 року, розрив аневризми супракліноідного відділу лівого ВСА з ускладненням набряком головного мозку. ОСОБА_1 у заяві від 20 жовтня 2023 року. на ім`я в.о. директора лікарні надала дозвіл не проводити розтин ОСОБА_6 .

Довідка про поховання померлого громадянина на колумбарії Київського крематорію видана ОСОБА_1 , яка здійснила поховання ОСОБА_6 01 листопада 2023 року.

Судом також досліджені фотосвітлини зі зображенням ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Спір між сторонами виник з приводу встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім`єю, як донька й батько, зміну порядку черговості спадкування, усунення від права на спадкування.

Нормативне обґрунтування. Застосовані судом норми діючого законодавства.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дана стаття визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

Обов`язковою умовою для визнання членом сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, від 28 травня 2021 року у справі №182/653/17.

Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

У Пленумі Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Безпорадний стан спадкодавця повинен підтверджуватися медичними документами, а не показаннями свідків. Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - спадкоємець попередньої черги, заперечує право позивача на спадщину, до такого висновку дійшов ВС у чисельних постановах від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19, від 30 травня 2019 року у справі № 346/1178/17, від 01 березня 2021 року у справі №233/5990/18, від 22 квітня 2021 року №331/6453/18, від 24 січня 2024 року у справі 640/19045/17, які згідно ч.4 ст.263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Відповідно до частини пятої статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги Спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємця-відповідача, за умови отримання її від інших осіб, чи мав цей спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі №676/6852/17 (провадження № 61-17477св19),від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19 лютого 2020 року у справі № 205/5168/18 (провадження № 61-18878св19), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц, які згідно положення ч.4 ст.263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Висновки та мотиви суду

Суд дослідивши усі докази наявні у справі та давши їм оцінку, врахувавши обставини справи, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідженими судом письмовими доказами, а також поясненнями свідків, доводиться факт наявності між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 стосунків, які притаманні родинним, як батька й доньки. Вони піклувалися один про одного, проводили спільний відпочинок, подорожі, тривалий час проводили разом, позивач надавала йому супровід до медичних та банківських установ, спільне придбання їжі, побутової техніки та побутових речей, спільне святкування днів народження, наявність взаємних прав та обов`язків, взаємне піклування. Документально доведена сплата позивачем рахунків за комунальні послуги, що отримував ОСОБА_6 за місцем реєстрації. Судом враховується довготривалість та сталий характер стосунків, які тривали не менш ніж п`ять років до дня смерті ОСОБА_6 , що надає позивачу ОСОБА_1 право на спадкування в четверту чергу.

Заперечення представника відповідачів, що ОСОБА_6 не залишався на ночівлю у ОСОБА_1 , як і вона не залишалась на ночівлю в його квартирі, не може нівелювати взаємні стосунки між ними, які характеризуються родинними, піклування та турботу, як батька й доньки.

Як встановлено судом із дослідженої медичної документації, ОСОБА_6 мав певні захворювання, які характерні для його віку. У зв`язку із хворобою очей в період з 2012 по 2023 роки в КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» йому здійснювалась заміна кришталика ока, проведено ушивання нижньої правої повіки, він приймав ін`єкції препарату «Айлія» З досліджених виписок, встановлено, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні загальною кількістю десять разів, тривалість кожного відвідування становила не більше однієї доби. Також, ОСОБА_6 проведені оперативне втручання по заміні лівого колінного суглобу, лікування остеоартрозу з оперативним втручанням на правому колінному суглобі. Він проходив лікування з приводу базаліоми шкіри.

За результатами дослідження письмових доказів та пояснень свідків, які стверджували, що до останнього ОСОБА_6 був в ясному розумі, не потребував сторонньої допомоги, самостійно пересувався, вів здоровий спосіб життя, власними зусиллями себе забезпечував, не потребував фінансової допомоги, а навпаки, забезпечував свою недієздатну доньку ОСОБА_3 , мав задовільний фізичний стан, суд приходить до переконання, що відсутні докази, того що ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані та за станом здоров`я потребував стороннього догляду й допомоги.

Посилання ОСОБА_1 , що вона здійснював догляд, допомагала ОСОБА_6 по господарству не свідчить про безпорадній стан спадкодавця, а зумовлено веденням спільного побуту. Придбання ліків, в період перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 01 жовтня 2023 року по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого надано фіскальні чеки, був короткочасним періодом, зумовленим погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 через перенесений 01 жовтня 2023 року крововилив (геморагічний інсульт). В цей проміжок часу ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні, під наглядом лікарів та медичного персоналу, був забезпечений їжею та цілодобовим доглядом.

Також спростовується твердження сторони позивача про надання спадкодавцю матеріальної допомоги. Як встановлено з виписок з банківських установ, спадкодавець ОСОБА_6 мав значні заощадження на карткових рахунках як в національній, так і в іноземній валюті, що доводить відсутність потреби в його матеріальному утриманні. Оплата за комунальні послуги позивачем здійснювалась не у якості фінансової допомоги спадкодавцю, а як допомога в користуванні комп`ютерною технікою, що йому давалось важко.

Досліджені судом докази дають підстави стверджувати, що ОСОБА_6 мав достатнє матеріальне забезпечення, а тому не потребував фінансової допомоги зі сторони позивача.

Суд не вбачає правових підстав для зміни черговості у спадкуванні, згідно з положеннями ст. 1259 ЦК України, тому що дослідженими доказами не доводиться факт тривалої опіки зі сторони позивача, а навпаки, як стверджувала в судовому засіданні ОСОБА_1 , саме ОСОБА_6 їй в усьому допомагав та опікав, як батько. Відсутні докази матеріального забезпечення спадкодавця зі сторони ОСОБА_1 , ОСОБА_6 був достатньо заможним. Навпаки, як пояснювала позивач, ОСОБА_6 фінансував закордонні подорожі та дарував їй коштовні подарунки. Незважаючи на похилий вік спадкодавець мав задовільний фізичний стан, не мав тяжкої хвороби, не перебував у безпорадному стані. Згідно з медичною документацією захворювання виникло раптово 01 жовтня 2023 року через масивний крововилив (геморагічний інсульт).

Суд застосовує до спірних правовідносин в даній справі правові висновки ВП ВС у справі №523/14489/15-ц від 23 січня 2024 року, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Лише сам факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем, як донька та батько не є правовою підставою для зміни черговості спадкування.

Щодо вимог ОСОБА_1 про усунення онучок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті діда, суд на підставі досліджених доказів приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен становити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла дій.

Дослідженими матеріалами та показами свідків не підтверджений тривалий та безпорадний стан здоров`я спадкодавця ОСОБА_6 , його неспроможність самостійно забезпечувати свої потреби. Відсутні докази, що у нього була хвороба, яка б створювала необхідність у догляді, а також відсутні будь-які докази, що ОСОБА_6 звертався до ОСОБА_4 у та/або ОСОБА_5 за наданням йому допомоги, а вони ухилялися від її надання.

Навпаки, як досліджено з матеріалів справи та підтверджено як показами свідків, так і поясненнями позивача, за життя ОСОБА_6 не потребував фінансової допомоги, мав власні заощадження, не звертався до відповідачів про надання йому будь-якої допомоги.

Відсутні докази бездіяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх свідомого ухилення від надання допомоги спадкодавцю, тому що останній за допомогою не звертався та її від онучок не потребував. Саме по собі, перебування спадкоємців за межами України не може бути винною поведінкою та підставою для усунення від спадкування.

В даній справі суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_6 , як доньки із батьком, незважаючи не те, що даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення такого факту не має юридичного значення за відсутності підстав для задоволення позовних вимог про зміну черговості права на спадкування та усунення від права на спадкування.

Права позивачки, як спадкоємиці четвертої черги за законом не порушуються, оскільки право на спадкування у неї не виникло за наявності спадкоємців першої черги.

На підставі в сукупності досліджених доказів суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Через відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог понесені нею судові витрати компенсації не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 76, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Ірина Юріївна про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування та усунення від права на спадкування.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 лютого 2025 року.

Суддя І.С. Шролик