Справа № 158/3699/24
Провадження № 2/0158/103/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
при секретарі Шрамко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Лавренчук Олександр Володимирович до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Лавренчук О.В. звернулась до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 жовтня 2010р. між позивачем по справі ОСОБА_1 та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області за актовим записом №1441, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2020р. було розірвано.
У шлюбі у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2020р. з відповідача по справі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 (три тисячі) грн., на обох дітей, щомісячно, починаючи з 26 серпня 2020р. і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Зазначає, що на даний час розмір аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей визначений вищевказаним рішенням суду є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а рівень витрат на дітей постійно зростає, оскільки вони потребують значних витрат, які позивач не має можливості самостійно забезпечити. Визначена рішення суду сума аліментів не покриває і половини витрат на харчування, одяг та забезпечення базових витрат на утримання і виховання дітей.

Зважаючи на підвищення цін на всі товари і послуги, погіршення її матеріального становища та покращення матеріального становища відповідача, який є працездатним та відсутність на його утриманні інших дітей, яке дає можливість сплачувати останньому більшу суму аліментів на утримання неповнолітніх дітей, просить суд змінити розмір стягуваних з відповідача по справі аліментів визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2020р. та в подальшому стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі документами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

30.12.2024р. представник відповідача по справі ОСОБА_2 адвокат Хомич О.В. подала до суду відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити в повному об`ємі з наступних підстав. Зазначає, що зазначені обставини у позовні заяві не відповідають дійсності, оскільки заборгованості зі сплати аліментів відповідач по справі ОСОБА_2 не має, добросовісно, належним чином сплачує аліменти на утримання дітей. Твердження позивача з приводу покращення матеріально становища відповідача не відповідає дійсності, навпаки, відповідача по справі ОСОБА_2 16.09.2022р. звільнено з місця роботи та на даний час він є безробітним та не має стабільного заробітку (доходу). Крім того вказує, що відповідач проживає разом із матір`ю пенсіонером, здійснює догляд та її утримання. Зміна мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи те, що позивач по справі не довела належними та допустимими доказами погіршення свого матеріального становища та покращення матеріального становища відповідача, просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши надані письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторони по даній цивільній справі перебували у шлюбі, який був зареєстрований 15 жовтня 2010р. відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області за актовим записом №1441, який в подальшому рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2020р. було розірвано. Рішення набуло законної сили (а.с. 9 на звороті-10).

З копій повторних свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 від 18.02.2022р. вбачається, що сторони по даній цивільній справі є батьками дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8 на зворот 9).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2020р., яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача по справі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 (три тисячі) грн., на обох дітей, щомісячно, починаючи з 26 серпня 2020р. і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 9 на звороті-10).

З розрахунку заборгованості Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зі сплати аліментів за вищевказаним рішення суду вбачається, що у відповідача по справі ОСОБА_2 , станом на 22.11.2024р. відсутня заборгованість зі сплати аліментів призначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2020р. (судова справа №161/16648/20 (а.с. 32-34).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_3 вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнений з роботи та на даний час офіційно не працевлаштований (а.с. 30-31).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як передбачено статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Звертаючись до суду із даним цивільним позовом, позивач по справі ОСОБА_1 просить змінити розмір стягуваних з відповідача по справі ОСОБА_2 аліментів визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2020р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів покликаючись на те, що її матеріальний стан змінився (погіршився), оскільки зросли витрати на дітей на придбання одягу, канцелярські товари, продукти харчування та ліки, які на даний час є надто дорогими, а також у зв`язку із тим, що на час звернення до суду з даним позовом зріс прожитковий мінімум в країні, який на даний час є більшим, ніж стягувані аліменти.

Суд зазначає, що на обґрунтування заявлених позовних вимог позивач не надала суду жодних належних доказів на підтвердження погіршення її матеріального становища чи поліпшення матеріального становища відповідача по справі та його спроможність сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, доводи позивача по справі з приводу зростання цін на придбання одягу, канцелярських товарів, продуктів харчування та ліків та як наслідок погіршення її матеріального становища не заслуговують на увагу суду, оскільки такі витрати можуть бути охоплені та включені до додаткових витрат та підлягають стягненню в порядку ст. 185 СК України.

Також слід зазначити, що у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності нової редакції статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому твердження позивача по справі ОСОБА_1 про те, що мінімальний прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на даний час є більшим, а ніж стягувані аліменти є не вірним.

Зміна базових економічних показників, не може бути підставою для зміни (збільшення) розміру стягнення аліментів, оскільки, установлений судом раніше визначений розмір аліментів, передбачає механізм збільшення суми стягуваних аліментів до гарантованого законом мінімуму у разі збільшення суми розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що зазначено у ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» із змінами згідно Закону України від 03.07.2018р. № 2475-VIII.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Лавренчук Олександр Володимирович до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

представник позивача: адвокат Лавренчук Олександр Володимирович, діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АС №1107911 та договору про надання правничої допомоги б/н від 26.08.2024р., юридична адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

представник відповідача: адвокат Хомич Олена Володимирівна, діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АС №1122039 від 26.12.2024р., та доручення на надання безоплатної правничої допомоги №01/05-11 від 05.11.2024р., юридична адреса: м. Луцьк, вул. Володимирська, 17 Волинської області.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук