Справа № 465/7314/24 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/397/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Назаркевича Сергія Михайловича на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року у справі за заявою завідувача відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" - Данилишин М.І. про госпіталізацію та лікування громадянина ОСОБА_1 в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18 вересня 2024 року заяву завідувача відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - Данилишин М.І. про госпіталізацію та лікування громадянина ОСОБА_1 , року 1984, місяця листопада, дня 02 народження в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Назаркевич Сергій Михайлович подав апеляційну скаргу. Просить здійснити перегляд справи №465/7314/24 у повному об`ємі у спосіб підтвердження наявності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод заінтересованої особи ОСОБА_1 , шляхом визнання наявності юридичного факту презумпції психічного здоров`я ОСОБА_1 встановленим; визнання наявності юридичного факту постановлення незаконного, необґрунтованого рішення судом I інстанції; визнання наявності юридичних фактів довготривалого позбавлення прав та свобод процесуально-дієздатної особи ОСОБА_1 , передбачених ст. 25 ЗУ «Про психіатричну допомогу» лікарями КНП ЛОР ЛОКПЛ встановленими. Поновити права ОСОБА_1 в спосіб відшкодування заподіяної шкоди довготривали порушенням прав, свобод, що зумовило втрату здоров`я неналежним довготривалим лікуванням, без дотримання протоколу №00722, затвердженого МОЗ у розмірі 20 мільйонів грн..

Окрім цього просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Апелянт в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду зазначає, що копію рішення суду отримав 04 грудня 2024 року. Відтак, лише після 04 грудня 2024 року зміг ознайомитись із повним текстом оскаржуваного рішення, проаналізувати його та сформувати апеляційну скаргу, для чого також був необхідний час, в тому числі для погодження правової позиції із адвокатом Назаркевичем С.М.

Колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду не підлягає до задоволення.

Встановлено, що на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року Першим заступником керівника Львівської обласної прокуратури 02 жовтня 2024 року було подано апеляційну скаргу.

15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про приєднання до апеляційної скарги Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року апеляційну скаргу Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури, до якої приєднався ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Франківського районного суду м.Львова від 18 вересня 2024 року залишено без змін.

Таким чином, не відповідають дійсності твердження апелянта, що копію рішення суду він отримав лише 04 грудня 2024 року, оскільки 15 жовтня 2024 року від подавав заяву про приєднання до апеляційної скарги Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури та брав участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України"). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі "Мельник проти України").

Згідно з встановленою практикою ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження знаходиться в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів потрібно вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення по їх справі. Однак навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» і «Трух проти України»)

Підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року зазначені в апеляційній скарзі є неповажними.

Відповідно до ч. 4 ст.358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк , визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

Враховуючи наведене та керуючись ч.4 ст.358 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Назаркевича Сергія Михайловича на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: Р.П.Цяцяк

Н.О. Шеремета