справа № 619/6492/24
провадження № 2/619/136/25
10 лютого 2025 року,
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Жорняк О.М., за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 619/6492/24,
імена (найменування) учасників справи:
відповідач: ОСОБА_2 ,
треті особи: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради,
вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
представник позивача: Цвікевіч О.А.
Стислий виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач на сьогодні проживає з сином ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_2 не займається вихованням дитини, не приймає участі у духовному житті, матеріально її не утримує та з кінця весни 2016 року проживає окремо. 24.04.2019р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб, справа № 622/550/18, провадження № 2/619/193/19, син ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, який всі батьківські обов`язки виконує самостійно, піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, забезпечує харчуванням, одягом, взуттям, побутовим приладдям, всіма речами та засобами для всебічного розвитку дитини та його гармонійного зростання та виховання, забезпечує в разі потреби медичним доглядом, лікуванням, утримує дитину за власний рахунок. На сплату аліментів позивач до суду не подавав, відповідачка у добровільному порядку матеріально та духовно дитину не забезпечує. На протязі всього часу, як відповідачка не живе з позивачем, вона не пропонувала придбати для дитини одяг, взуття, шкільні приналежності тощо, не пропонував надати кошти на утримання дитини, а також не намагається зустрітись з сином і не звертається до компетентних органів суду з приводу здійснення перешкод у вихованні дитини, тобто фактично самоусунувся від цього, навіть не спілкується весь час за телефоном. В зв`язку з чим позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області НОМЕР_1 від 19.01.2018 року.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 06.09.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Відповідно до ухвали суду від 07.01.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 10.02.2025 об 08 год 30 хв.
Позивач у судове засідання не з`явився, відповідно до заяви, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, про місце, дату та час судового засідання повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням на адресу зареєстрованого місця проживання, яка повернута до суду у зв`язку з відсутністю адресата.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачці вручена.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, не з`явилася у судове засідання, не подала відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України,суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області НОМЕР_1 від 19.01.2018 року.Його матір`ю записана ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_1 .
24.04.2019 заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, справа № 622/550/18, провадження № 2/619/193/19.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.
Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Як роз`яснено в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.
Відповідач, яка являється матір`ю дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина.
Статті 150, 157 СК України передбачають, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Як вбачається з витягу №1209 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.06.2024, за адресою : АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно відповіді від 08.07.2024р. вих. № 3392 вс/119-80/01/24-2023 т.в.о. начальника ВП №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області відділення поліції 2 Богодухівського РВП ГУ в Харківській області, інцидентів з викликами поліції за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.01.2016 та по теперішній час не було.
Відповідно до відповіді Золочівської Центральної Районної Лікарні №195 від 28.06.2024, здоров`ям дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 займається батько, довірена особа в декларації вказана ОСОБА_1 , безпосередньо водить дитину на профілактичні огляди, вакцинацію та в період лікування.
Як вбачається, з відповіді адміністрації Золочівського закладу дошкільної освіти (ясел - садка) № 2 Золочівської селищної ради вих. № 01-22/13 від 20.06.2024, мати участі у вихованні сина не брала, не відвідувала дитину у закладі, не брала участь у батьківських зборах, не спілкувалась з вихователем стосовно виховання сина.
Згідно відповіді Комунального закладу «Золочівського ліцею №1» Золочівської селищної ради вих. № № 01-22/455 від 21.06.2024, батько ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_5 , безпосередньо допомагає та приймає участь у навчальних заходах дитини, підтримує з зв`язок з адміністрацією закладу, приділяє увагу освіті, вихованню відвідує загальношкільні та класні збори, усі шкільні заходи, цікавиться успішністю та справами сина, класу і школи.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено шлюб, тобто дитина виховується у повноцінній сім`ї.
Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Золочівська селищна рада надала висновок № 02-01-19/1149 від 31.07.2024, за відомостями якого, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно її малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом з цим, з висновку вбачається, що мати дитини надала заяву до органу опіки та піклування Золочівської селищної ради в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Дослідивши висновок, суд не знаходить підстав для непогодження з висновком органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Ураховуючи викладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо її дитини підлягають задоволенню.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.7, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання синаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.08.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Учасникам справи надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно до ч. 5 ст. 272 КПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заяв про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради, , місцезнаходження: 62203, Харківська область, Богодухівський район, смт Золочів, вул. Центральна, 13А.

Суддя О. М. Жорняк