Справа № 713/72/25
Провадження №2-о/713/80/25
РІШЕННЯ

іменем України

05.02.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Троценко Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , де заінтересованою особою є Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення , -

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції заявниці.

Заявниця ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , де заінтересованою особою є Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Зазначила, що вона, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області і до 1985 року проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . З січня 1986 року по вересень 1991 року проживала в с.Мигове без реєстрації.

22.03.1983 року отримала паспорт громадянина СРСР НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився син ОСОБА_4 . 25.11.1985 року вийшла заміж за ОСОБА_5 , та у зв`язку зі зміною прізвища отримала паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 від 17.01.1986 року. 06.09.1987 шлюб між нею та ОСОБА_5 було розірвано. У вересні 1991 року виїхала на заробітки до Туркменістану, де проживала в м.Ашхабад по 07.08.1992 року. У зв`язку з втратою паспорта їй було видано новий паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 від 07.08.1992 року, виданий Ашхабадським РОВС на прізвище ОСОБА_6 . У вересні 1992 року повернулась до України, де проживає по даний час. Паспорт ніколи не оформлювала, має тільки паспорт СРСР.

25.09.2023 року звернулась із заявою про видачу їй паспорта громадянина України. 19.10.2023 року УДМС в Чернівецькій області надав відмову в оформленні паспорта

03 червня 2024 року Вижницьким районним судом Чернівецької області було розглянуто заяву ОСОБА_7 про встановлення факту проживання та встановлення особи, заяву задоволено повністю. Рішення набрало законної сили.

Проте в процесі встановлення належності до громадянства України управління ДМС у Чернівецькій області виявило, що 06.03.1987 року Вижницьким відділом ДРАЦС було складено актовий запис про розірвання шлюбу №30, відповідно до якого розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Згідно вказаного актового запису прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_8 ». У зв`язку із вищевказаними обставинами ОСОБА_7 було відмовлено в реєстрації громадянином України та подальшому оформленні паспорта громадянина України та рекомендовано надати рішення суду про встановлення факту проживання в Україні за станом на 24 серпня 1991 року на прізвище ОСОБА_8 .

Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області не з`явився, до початку розгляду справи від заінтересованої особи представника заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області, в суд поступила письмова заява про розгляд справи без участі їхнього представника, зазначили, що під час здійснення перевірки фактів, викладених у заяві та долучених документів до справи, виявлено працівниками міграційної служби про те, що за даними ДРАЦ щодо актового запису про розірвання шлюбу, встановлено що 06.03.1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ Чернівецької області складено актовий запис про розірвання шлюбу №30, відповідно до якого розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Згідно вказаного актового запису прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_8 ». Оскільки, заявниця не надала рішення суду про встановлення юридичного факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року на прізвище « ОСОБА_8 », працівниками Вижницького відділу УДМС у Чернівецькій області були всі законні підстави для відмови встановлення належності до громадянства України на підставі п.1.ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України». Отже, за умови відсутності відповідного рішення суду визначеного чинним законодавством у працівників Вижницького відділу УДМС у Чернівецькій області були відсутні законні підстави для встановлення належності до громадянства України. Тому, на підставі вимогам чинного законодавства працівниками міграційної служби прийнято правомірно Висновок (рішення) затверджено начальником Вижницького УДМС у Чернівецькій області віл 15.01.2025 року щодо припинення провадження за заявою про встановлення належності до громадянства України заявниці.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що вимоги заявниці є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що дошлюбне прізвище заявниці - ОСОБА_1 . Згідно копії свідоцтва про народження вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мигове Вижницького району.

З довідки Мигівського старостинського округу №2 берегометської селищної ради №02-305 від 24.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_9 з 1964 року до 1985 року проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . З 1986 року по 1992 рік реєстрація місця її проживання в с.Мигове Вижницького району відсутня. З 07.09.1992 року по теперішній час ОСОБА_9 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

З довідки Мигівського старостинського округу №2 Берегометської селищної ради №02-264 від 25.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_9 зареєстрована в с.Мигове Вижницького району з 07.09.1992 року.

З довідки від 26.01.2024 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м.Києві вбачається, що паспорт зразка 1974 року видавався 17.01.1986 Вижницьким РВВС Чернівецької області за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та паспорт зразка 1974 року видавався 22.03.1983 Вижницьким РВВС Чернівецької області за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії форми №198 вбачається, що ОСОБА_7 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мигове, Вижницького району, її мамою є ОСОБА_10 та батьком зазначено ім`я - « ОСОБА_11 ». Її чоловіком є ОСОБА_5 , з яким вона уклала шлюб 25.11.1985 року. По причині укладення шлюбу з « ОСОБА_6 » вона змінила прізвища з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_6 » та подала заяву про зміну паспорта.

Заявниця ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу їй паспорта громадянина України.

З відповіді начальника Вижницького відділу УДМС в Чернівецькій області від 11.10.2024 року вбчається, що в ході проведення перевірки за даними ДРАЦС щодо актового запису про розірвання шлюбу встановлено, що 06.03.1987 року Вижницьким відділом ДРАЦС було складено актовий запис про розірвання шлюбу №30, відповідно до якого розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Згідно вказаного актового запису прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_8 ». У зв`язку із вищевказаними обставинами ОСОБА_7 було відмовлено в реєстрації громадянином України та подальшому оформленні паспорта громадянина України та рекомендовано надати рішення суду про встановлення факту проживання в Україні за станом на 24 серпня 1991 року на прізвище « ОСОБА_8 ».

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, що постійно проживали на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які приживали на території України, станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав.

Документи, які, відповідно до законодавства, мають бути надані до міграційної служби для здійснення процедури підтвердження громадянства та отримання паспорту, ОСОБА_12 відсутні.

Згідно акту обстеження №02-241 від 13.11.2023 року вбачається, що комісією у складі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , у присутності свідків ОСОБА_16 , затвердженого старостою І.Шутаком встановлено, що заявниця з 1986 року по 1992 рік проживала в с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області, без реєстрації. З 1992 року зареєстрована за вищевказаною адресою по теперішній час.

За змістом Указу Президента України №215/2001, від 27 березня 2001 року, зазначений факт має бути підтверджено відповідним рішенням суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону, особа яка проживала на території України станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно з п. 10 цього ж Порядку, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На думку суду, факт проживання заявниці на території України, станом на 1991 рік підтверджується наданими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Листом Верховного Суду України, від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, або набрання чинності Законом, від 18 січня 2001 року, «Про громадянство України», є підставою для оформлення належності до громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянство України».

Для встановлення факту належності до громадянства України, залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України, станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України, станом на 24 серпня 1991 року, або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала, станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України, від 27 березня 2001 рок,у № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України, від 27 березня 2001 року № 215 та у відповідності до норм Закону України «Про громадянство України», вказане рішення разом з іншими документами є підставою для отримання ОСОБА_7 громадянства України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо необхідності встановлення юридичного факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України, станом на 24.08.1991 рік.

Керуючись ст.ст.4, 13, 258, 259, 264, 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, , місцезнаходження юридичної особи: вул. Шептицького,25 м. Чернівці.

Суддя Іван КИБИЧ