Провадження № 2-з/643/13/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Харченко А.М.

за участю секретаря Іщенко Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові без повідомлення учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Дмитра Вадимовича про забезпечення позову у цивільній справі № 643/14111/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна, про визнання спадкових договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним: спадковий договір посвідчений 23.05.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В., за реєстровим 342, щодо частки нежитлової будівлі літ. «А-4», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; спадковий договір посвідчений 04.06.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В., за реєстровим 379, щодо частки нежитлової будівлі літ. «А-4», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати в Спадковому реєстрі реєстрацію вказаних спадкових договорів; скасувати державну реєстрацію заборони на відчуження майна, яке є предметом оскаржуваних спадкових договорів, внесених приватними нотаріусом Непочатих В.В. після посвідчення вищевказаних спадкових договорів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи.

05 лютого 2025 року до Московського районного суду м. Харкова від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Д.В. надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на частки нежитлової будівлі літ. «А-4» що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , на підставі договору, що посвідчений 04.06.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. за реєстровим 379; накласти арешт на частки нежитлової будівлі літ. «А-4» що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , на підставі договору, що посвідчений 23.05.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. за реєстровим 342; заборонити Відповідачу та іншим особам відчужувати, передавати в заставу, дарувати або вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на заміну власника чи обтяження частки нежитлової будівлі літ. «А-4» що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , на підставі договору, що посвідчений 04.06.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. за реєстровим 379; заборонити відповідачу та іншим особам відчужувати, передавати в заставу, дарувати або вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на заміну власника чи обтяження частки нежитлової будівлі літ. «А-4», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , на підставі договору, що посвідчений 23.05.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. за реєстровим 342. В обґрунтування заяви посилається на те, що спірні спадкові договори, укладені на користь відповідача ОСОБА_2 , підлягають визнанню недійсними, оскільки їх укладання не відповідало волі батька позивача та були укладені при неусвідомленні останнім значення своїх дій та неспроможності адекватно розцінювати характер таких дій. Відповідач набув у власність нежитлову будівлю літ. «А-4», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Отже є обґрунтовані підстави вважати, що до завершення цього спору відповідач може відчужити, знищити чи приховати спірне майно, що у випадку задоволення позову унеможливить реальне поновлення та захист прав та інтересів позивача.

Положеннями ч. 1 ст.153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, дійшов висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. Предметом спору є визнання недійсним спадкових договорів, предметом яких є спірне нерухоме майно, зокрема нежитлова будівля літ. «А-4», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , набувачем є відповідач ОСОБА_2 .

З наданої копії спадкового договору від 23.05.2018 вбачається, що ОСОБА_3 відчужив на користь ОСОБА_2 частку нежитлової будівлі літ. «А-4», загальною площею 652,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, з наданої копії спадкового договору від 04.06.2018 вбачається, що ОСОБА_3 відчужив на користь ОСОБА_2 частку нежитлової будівлі літ. «А-4», загальною площею 652,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_3 , який не є учасником справи. Разом з тим, з цих же витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майне вбачається, що власник майна ОСОБА_3 щодо спірних об`єктів вчинив правочин, уклав спадковий договір, а з наданих копій спадкових договорів вбачається, що набувачем спірного майна є ОСОБА_2 .

За правилами ч. 1 ст. 1302 ЦК України - за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

ОСОБА_3 (відчужувач за спадковими договорами) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис 584. Отже, ОСОБА_2 (набувач за спадковими договорами), відповідно до ч. 1 ст. 1302 ЦК України, є власником спірного майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, позов може бути забезпечено тільки стосовно майна, яке належить відповідачу та у разі коли існує обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення.

Як встановлено при розгляді заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним спадкових договорів, предметом яких є спірне майно.

Отже, є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Приймаючи до уваги, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до незворотних наслідків, а також те, що вжитий вид забезпечення позову має тимчасовий характер та діє до виконання рішення суду, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову шляхом заборони відчуження.

Щодо накладення арешту на нерухоме майно суд зазначає, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна, що є складовою арешту майна, без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі №643/12369/19.

Виключною метою забезпечення позову є забезпечення майбутнього виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, при цьому вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна є максимально можливим обмеженням прав власника майна, а тому не буде співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, є втручанням у право власника майна на користування своєю власністю.

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони відчуження вказаного майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст. 149 154, 260, 353 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Дмитра Вадимовича про забезпечення позову у цивільній справі № 643/14111/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Непочатих Вікторія Володимирівна, про визнання спадкових договорів недійсними задовольнити частково.

Заборонити відчуження, передачу в заставу, дарування нерухомого майна, а саме: частки нежитлової будівлі літ. «А-4», загальною площею 652,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на підставі спадкового договору від 04.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. за реєстровим № 379.

Заборонити відчуження, передачу в заставу, дарування нерухомого майна, а саме: частки нежитлової будівлі літ. «А-4», загальною площею 652,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на підставі спадкового договору від 23.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Непочатих В.В. за реєстровим № 342.

В іншій частині заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Заходи зустрічного забезпечення не вживати.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Харченко А.М.