Справа № 373/2077/24
Провадження № 2/373/108/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Лебедя В.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати пункт 4.12 Договору про відкриття кредитної лінії № 1240-6180 від 17.07.2023 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 17.07.2023 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1240-6180, відповідно до умов якого надано кредит у розмірі 15000,00 грн., строком - 300 днів, заявлений строк - 14 днів, знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день. Зазначає, що умови кредитного договору містять нечіткі положення стосовно строку повернення кредиту, оскільки в самому договорі міститься дві дати погашення кредиту - 14 днів та 300 днів. Вважає, що нарахована ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість за відсотками у розмірі 135000,00 грн є несправедливими умовами кредитного договору в розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та суперечить принципам розумності і добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Ухвалою суду від 24.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрите провадження і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено відповідачу строк 15 днів із дня вручення копії даної ухвали надати суду відзив на позов, у порядку, передбаченому ст. 191 ЦПК України, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву та доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

29.10.2024 представник відповідача за довіреністю В.Кодь подав відзив на позов, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки умовами п. 4.6, 4.8 договору визначено право нарахування процентів за користування кредитом та визначено строк кредитування - 300 календарних днів. Зазначає, що відповідачем дотримано вимоги статей 1048, 1056-1 ЦК України, в частині встановлення розміру процентів за користування кредитом, строку кредиту, про що був проінформований позивач ОСОБА_1 , оскільки ним не заперечується укладення договору на вищезазначених умовах. Також вказує, що факт укладення договору визнається позивачем. Крім цього, відповідно до умов договору орієнтована загальна вартість кредиту складає 150000,00 грн. та включає суму кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.14 договору). Наголосив, що розрахунок реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту здійснюються товариством та іншими фінансовими установами відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України (ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»), зокрема відповідно до постанови Правління Національного банку України № 16 від 11.02.2021 «Про затвердження правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Також зазначає, що невід`ємною частиною кредитного договору є додатки: правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) з якими позивач також був ознайомлений та погодився на їх умови.

Позивач своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке.

Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частин 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Судом встановлено, що 17.07.2023 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1240-6180 (далі - Договір), за умовами якого Позикодавець надав Позичальникові грошові кошти у розмірі 15000,00 грн строком на 300 днів, тобто до 11.05.2024.

Відповідно до п. 1.1 договору базовий період сплати відсотків - проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до п. 4.8 договору базовий період складає 14 днів.

Згідно з п. 4.10 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредитку, в таких розмірах: стандартна процентна ставка 3,00 % за кожен день користування кредитом; також пунктом 10.1 передбачена знижена відсоткова ставка 2,50 % для базового періоду.

Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту - кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми в розмірі 15000,00 грн, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Кредитний договір підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3223. Позичальник також вказав свої паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер, електронну адресу, номер кредитної картки, на яку зараховуються кредитні кошти (а.с. 9).

Підписуючи договір електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, ОСОБА_1 добровільно погодився на умови кредитування.

Таким чином, за умовами кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 15000,00 грн строком на 300 днів. При цьому за базовий період 14 днів діяла знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день, а в інший період діяла стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день, що свідчить про погодження усіх істотних умов договору.

Отже, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, що свідчить про наявність волі позичальника ОСОБА_1 на укладення договору саме на таких умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Вищевикладене узгоджується також з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом розгляду справи є визнання недійсним п. 4.12 Договору про відкриття кредитної лінії № 1240-6180 від 17.07.2023, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр кредит фінанс».

Відповідно до п. 4.12 Договору, строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (строк кредитування). Надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту на підставі Додаткової угоди не змінює строк кредитування. Дата повернення (виплати) кредиту 11.05.2024. Строк дії договору є рівним строку кредитування. У будь-якому випадку договір діє до 24 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Продовження строку кредитування або строку дії договору в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника.

Отже, сторонами було погоджено як строк кредитування, так і кінцеву дату повернення кредиту.

Суд відхиляє доводи позивача про нечіткі положення стосовно строку повернення кредиту 14 та 300 календарних днів, оскільки п. 4.12 договору чітко визначено, що строк кредитування - 300 (триста) календарних днів, а 14 днів становив базовий період зі зниженою відсотковою ставкою. Дата повернення кредиту - 11.05.2024.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором тощо.

Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» визначені особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит та конкретизовано, що споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

З наведеного суд дійшов висновку, що перед укладенням договору кредитодавець надав позичальнику ОСОБА_1 всю інформацію щодо обов`язкових для споживача умов договору та не вчиняв дій щодо введення його в оману, з метою приховування істотних умов договору. ОСОБА_1 перед підписанням Договору електронним ідентифікатором ознайомився з усіма умовами кредитування, погодився з ними, чим здійснив власне волевиявлення на укладення кредитного договору на зазначених умовах, в тому числі і на умовах, вказаних у п. 4.12 Договору про відкриття кредитної лінії № 1240-6180, укладеного з ТОВ «Укр кредит фінанс».

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачене право споживача відмовитися в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладення договору. Аналогічна норма викладена в ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Таке ж положення міститься у п. 6.9 Договору про відкриття кредитної лінії № 1240-6180, укладеного з ТОВ «Укр кредит фінанс».

Проте, позивач ОСОБА_1 таким правом не скористався і не відмовився від договору та не заперечував проти його умов, в тому числі викладених у п. 4.12 Договору.

Разом з тим, при здійсненні моніторингу даних Автоматизованої системи документообігу суду було виявлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024 у справі № 373/2241/23 (2/373/116/24) було задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1240-6180 від 17.07.2023 в розмірі 20250,00 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2024 апеляційну скаргу ТОВ «Укр кредит Фінанс» задоволено частково. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.03.2024 змінено, шляхом збільшення суми відсотків, що підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит Фінанс» з 5250,00 грн до 35400,00 грн. Постанова суду набрала законної сили.

Враховуючи наведене вище, суд знаходить безпідставним звернення позивача ОСОБА_1 з даним позовом до суду 20.09.2024 після ухваленого рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 1240-6180 від 17.07.2023, укладеного з ТОВ «Укр кредит фінанс».

Судові витрати слід покласти на позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» про захист прав споживачів.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін

позивач - ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 407; .

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ