Справа № 473/6600/24
РІШЕННЯ

іменем України

"11" лютого 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Нікітченко М.Р., розглянувши у підготовчому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ

в грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в передбаченому законом порядку, проте, нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на це майно.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст.200,206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову в підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя остання склала заповіт, який 03 жовтня 2014 року був посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. Відповідно до вказаного заповіту спадкодавиця заповіла все своє майно позивачу.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом від 03 жовтня 2014 року прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 в передбаченому законом порядку. Проте, при зверненні до нотаріуса з заявою про посвідчення його спадкових прав на житловий будинок АДРЕСА_1 , позивач отримав відмову, оскільки відсутні належні документи, що підтверджують право власності спадкодавиці на вказане нерухоме майно.

Так, згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Відповідно до ст. 224 ЦК України 1963 року за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 227 ЦК України 1963 року встановлені вимоги до форми договору купівлі - продажу жилого будинку. Обумовлений договір купівлі - продажу повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК України 1963 року.

Разом з тим, в силу положень ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Проте, як слідує з роз`яснень, наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

Визначення істотних умов договору містить ст. 153 ЦК України 1963 року, з положень якої слідує, що істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди в потрібній у належних випадках формі.

З долучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що ОСОБА_2 в січні 1993 року придбала у Агрофірми «Щербані» (правонаступник прав та обов`язків колгоспу ім. Кірова) житловий будинок АДРЕСА_1 (право власності зареєстровано за колгоспом ім. Кірова на підставі реєстраційного посвідчення, виданого згідно рішення виконавчого комітету Вознесенської районної ради № 213 від 29 листопада 1989 року). Сторони повністю виконали умови договору. Проте, в подальшому нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу не відбулося (Агрофірма «Щербані» реорганізована в СГВК «Агрофірма Щербані», останній ліквідований).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст.ст.1217,1223 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як спадкоємець за заповітом, належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивач має право на спадщину в вигляді спірного житлового будинку, проте не має іншої можливості оформити свої спадкові права, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,81,200,206,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Щербані Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан