Справа № 201/1553/25
Провадження №2-з/201/39/2025
У Х В А Л А

07 лютого 2025 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманова В.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 05.02.2025 надійшли матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалась на те, що перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від яких вони мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року у справі №201/4351/24, стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 12000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16 квітня 2024 року до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_6 зазначає, що через істотну зміну важливих для справи обставин вона має намір звернутись до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про оскарження виконавчого документу, припинення стягнення аліментів за рішенням суду, відкликання судом виконавчого документа, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, про подальше звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

У зв`язку з викладеним просила вжити заходів забезпечення позову до набрання чинності рішенням суду шляхом зупинення стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліментів у виконавчому провадженні № 76831474.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний з позовними вимогами і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Одним із критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, окрім іншого, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник просила вжити заходів забезпечення позову до набрання чинності рішенням суду за наслідками розгляду її позову до ОСОБА_2 про оскарження виконавчого документу, припинення стягнення аліментів за рішенням суду, відкликання судом виконавчого документа, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, про подальше звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, шляхом зупинення стягнення заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 76831474.

Проте заявницею не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення заборгованості з аліментів утруднить або може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

ОСОБА_1 сплачує аліменти на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року, яке набрало законної сили на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року у справі №201/4351/24, між тим недопустимим є забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили, про що зазначив Пленум Верховного суду України у п.2 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Враховано, що заява не містить обґрунтування необхідності вжиття саме такого виду забезпечення позову і доказів того, що не вжиття вказаного виду забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову чи відмови у задоволенні. Такий вид забезпечення позову суперечить діючому законодавству та направлений на суттєве обмеження прав можливого відповідача.

Підводячи підсумок викладеному, вважаю за можливе в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В.В. Батманова