Справа № 2-1702/11
Провадження № 6/761/341/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

за участю секретаря: Яцишина А.О.

представника заявника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої заявник просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2/1702, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 12.06.2013 р. на примусове виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про солідарне стягнення 1302888,86 грн. за кредитним договором № 8/2007/840-К/1035-Н/1 від 01.06.2007р.

Вимоги заяви обґрунтуванні тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 13 липня 2012 року у справі № 2-1702/11 вирішено: Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 1 302 888, 86 грн. На виконання зазначеного рішення Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2/1702 від 12.06.2013. На виконання зазначеного судового рішення Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2/1702 від 12.06.2013 по справі № 2-1702/11 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно 1302888,86 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра».

У заяві вказано, що 08.11.2013 Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання зазначеного вище виконавчого листа. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013 у ВП НОМЕР_2 постановлено: накласти арешт на все майно, що належить боржнику: 1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; адреса майна боржника: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у межах суми звернення стягнення: 1302888,86 грн. 2. Заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; адреса майна боржника: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 лише в межах суми боргу. Арешт накласти з моменту надходження постанови. 04.12.2013 старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Корчемкіною М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність майна на яке можна звернути стягнення). З 04.12.2013 по сьогодні, виконавчий лист №2/1702, виданий 12.06.2013 Шевченківським районним судом м. Києва по справі № 2-1702/11 про стягнення 1302888,86 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра», повторно до виконання не подавався, строки пред`явлення його до виконання сплили.

Заявником вказано, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2014 у справі № 24/5005/11893/2011 ухвалено: «Затвердити ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ). Припинити підприємницьку діяльність фізичної особи ОСОБА_1 . Згідно п.6 ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вважати погашеними вимоги: - Публічне акціонерне товариство КБ «Надра», м. Дніпропетровськ на суму 1 122 568,91грн.; - Приватне підприємство «Терек», м. Дніпропетровськ на суму 384 036, 00 грн. Припинити повноваження ліквідатора у справі № 24/5005/11893/2011 про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 арбітражного керуючого Чабана Ярослава Ігоровича, свідоцтво № 1039 від 16.07.13р. Провадження у справі припинити. В ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2013 у справі № 24/5005/11893/2011 зазначено, що ліквідатор фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 визнав грошові вимоги ДРУ ПАТ КБ «Надра» на суму 1 301 095, 86 грн. та Приватного підприємства «Терек», м. Дніпропетровськ на суму 384 036, 00 грн. В процедурі ліквідації, ліквідатор Чабан Я.І. реалізував майно банкрута та відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» задовольнив вимоги кредиторів, до яких увійшов ПАТ КБ «Надра» на суму 178 526, 95 грн.

Заявник вважає, враховуючи що відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2014 у справі № 24/5005/11893/2011 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2013 у справі № 24/5005/11893/2011 вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «Надра», м. Дніпропетровськ є погашеними, отже, відсутні підстави для збереження дії арешту у ВП НОМЕР_2, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013 у ВП НОМЕР_2, оскільки наявність арешту майна за відсутності боргових зобов`язань ОСОБА_1 , перед ПАТ КБ «Надра», порушує права ОСОБА_1 .

У заяві зазначено, що 16.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про скасування арешту майна ОСОБА_1 та скасування заборони на його відчуження, накладені у виконавчому проваджені НОМЕР_2 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013, винесеною старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Корчемкіною М.В. у ВП НОМЕР_2. Проте, арешт майна ОСОБА_1 та заборона його відчуження не скасовані по сьогодні. Неможливість зняття арешту Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про скасування арешту майна мотивував відсутністю відомостей щодо скасування або визнання недійсним виконавчого листа № 2/1702, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12.06.2013 по справі № 2-1702/11, про стягнення з ОСОБА_1 1302888,86 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра».

Заява мотивована тим, що враховуючи те, що вимоги позивача вважаються погашеними відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2014, наявні підстави для визнання виконавчого документу - виконавчого листа № 2/1702, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12.06.2013 по справі № 2-1702/11, про стягнення з ОСОБА_1 1302888,86 грн на користь ПАТ «КБ «Надра» за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1035-Н/1 від 01.06.2007р., таким, що не підлягає виконанню повністю.

Заявник зазначаючи вимоги ст. 432 ЦПК України просить суд заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2024 року прийнято до розгляду заяву та призначено заяву до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просила її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

На підставі зазначеного та враховуючи скорочені строки розгляду заяви, регламентовані ст. 432 України, а також те, що заявник та заінтересовані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає судовому розгляду, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що заочне рішення Шевченківського районного суду від м. Києва від 13 липня 2012 року у справі 2-1702/11 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість 1 996 961 грн., та судові витрати у сумі 1 820,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.11.2012 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - вирішено вважати неподаною і повернуто заявнику, надіславши невідкладно заяву зі всіма доданими до неї додатками (а.с. 141-142).

Як вбачається з матеріалів справи представник ВАТ КБ «НАДРА» отримав виконавчі листи по вказаній справі 13.06.2013 року.

Так, як вбачається з матеріалів справи, що 08.11.2013 Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання зазначеного вище виконавчого листа. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013 у ВП НОМЕР_2 постановлено: Накласти арешт на все майно, що належить боржнику: 1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; адреса майна боржника: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у межах суми звернення стягнення: 1302888,86 грн. 2. Заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; адреса майна боржника: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 лише в межах суми боргу. 04.12.2013 старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Корчемкіною М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність майна на яке можна звернути стягнення).

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

В обґрунтування підстав для визнання виконавчого листа по справі №2-1702/11 про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість 1 996 961 грн., та судові витрати у сумі 1 820,00 грн., боржником у якому зазначено ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню у заяві вказано, що відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2014, наявні підстави для визнання виконавчого документу - виконавчого листа № 2/1702, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12.06.2013 по справі № 2-1702/11, про стягнення з ОСОБА_1 1302888,86 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра» за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1035-Н/1 від 01.06.2007р.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з вимогами, передбаченими частиною 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо (правовий висновок Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20 (провадження № 61-10482ав21).

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

Словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Іншими причинами, наприклад, може бути скасування чи зміна рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, коли виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

При цьому, 04 грудня 2013 року постановою про повернення виконавчого документу стягувачу старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Корчемкіною М.В. ВП № НОМЕР_2 виконавчий лист № 2/1702, виданий 12.06.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва, повернутий стягувачу на підставі п. 2. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто в ході проведених виконавчих дій, державним виконавцем здійснено всі заходи щодо розшуку боржника (встановлення його місця мешкання), майна боржника та його отримані доходи, а саме: з відкриттям виконавчого провадження на все майно боржника накладено арешт та заборону на його відчуження, про що винесені відповідні постанови та записи про обтяження в ЄДР, зроблено запити до Реєстраційної служби, Державтоінспекції, ДПС України, про що надані відповіді, згідно яких за ОСОБА_1 на праві власності рухоме та нерухоме майно не зареєстровано, розрахункові рахунки в банківських установах не зареєстровані, перевірити майновий стан боржника та встановити дійсне фактичне місце мешкання не вдалось. В даній постанові визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений у порядку та строки визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість матеріали справи не містять відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, а саме: про виконання рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13.07.2012 по справі № 2-1702/11 про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість 1 996 961 грн., та судові витрати у сумі 1 820,00 грн.

Окрім того, матеріали заяви не містять відомостей щодо перебування виконавчого листа, виданого 12.06.2013 року Шевченківським районним судом міста Києва, на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2012 року по справі № 2-1702/11 про стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість 1 996 961 грн., та судові витрати у сумі 1 820,00 грн., боржником у якому зазначено ОСОБА_1 станом на день подання заяви на примусовому виконанні.

Разом з тим, заявником до заяви не долучено належні та допустимі докази на підтвердження обставин викладених у заяві, оскільки до заяви долучено копію ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2014 у справі №24/5005/11893/2011 роздрукована із Єдиного державного реєстру судових рішень, яка знеособлена оскільки у ній зазначено відомості «Особа_1», «Інформація_1», і не завірена, як така що набрала законної сили. Тому, суд позбавлений можливості встановити, що вказана ухвала стосується ОСОБА_1 та виконавчого листа №2-1702/11. При цьому, заявником не доведено, що ухвало. Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2014 у справі №24/5005/11893/2011 постановлено вважати погашеними вимоги ПАТ «Надра» на суму 1 122 568,91 грн. - стосується кредитних правовідносин, що були підставою для рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2012 року по справі №2-1702/11.

Крім того, заявником вказано, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2014 у справі № 24/5005/11893/2011 ухвалено - затвердити ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , при цьому, виконавчий лист №2-1702/11 виданий 12.06.2013 виданого на виконання рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13.07.2012 по справі № 2-1702/11 про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість 1 996 961 грн., та судові витрати у сумі 1 820,00 грн. стосується фізичної особи ОСОБА_1 , а не фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

За вказаних таких обставин, суд приходить до висновку, що заявник не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України. Оспорюваний виконавчий лист не був виданий помилково, а з матеріалів справи не вбачається, що боржником були виконані зобов`язання зі сплати суми заборгованості стягувачу у строк до дати видачі виконавчого листа, тому правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» чинних станом на день винесення постанови про повернення виконавчого листа 04 грудня 2013 року повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

В свою чергу, безпідставне визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, призведе до ненадходження до бюджету суми виконавчого збору у розмірі 10% від стягуваної суми, за наявності на те відповідних підстав згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як уже встановлено судом, що оспорюваний виконавчий лист не був виданий помилково, а з матеріалів справи не вбачається, що боржником були виконані зобов`язання зі сплати суми заборгованості стягувачу у строк до дати видачі виконавчого листа, тому правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Сам факт перебування виконавчого документа на примусовому виконанні, в певний період, вже свідчить про те, що боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, оскільки добровільним виконанням рішення суду є його виконання до моменту відкриття виконавчого провадження. Часові межі добровільного виконання - це період з набрання законної сили рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження. Адже сама природа виконавчого провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судового рішення.

Законодавцем не визначено правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, при відсутності відкритого виконавчого провадження, і за умови втрати оригіналу виконавчого листа, що повністю виключає задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1,2 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки судом не встановлено, що виконавчий документ був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, підстав, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 76-78, 81, 173, 352-355, 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 30.01.2025.

Суддя: