П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

11 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 369/5694/21

Провадження: № 22-з/824/254/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Сергєєва Петра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Державний кадастровий реєстратор при міськрайонному Управлінні Держгеокадастру Києво-Святошинського району по м. Ірпінь Київської області, Громадська організація «Садове Товариство «Масив Оленівка», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання до вчинення певних дій та визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

у с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного Київської області від 19 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Шепелєв О. А. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Шепелєва О. А. в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 липня 2024 року залишено без змін.

21 січня 2025 року адвокат Сергєєв П. О. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 під час перегляду справи апеляційним судом, зазнав відповідних витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн, що підтверджується належними доказами. Ураховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, просив стягнути судові витрати з позивачки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 січня 2025 року питання про ухвалення додаткового судового рішення у справі призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

10 лютого 2025 року ОСОБА_2 подала до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначила, що такі витрати є необґрунтованими та об`єктивно завищеними, а також неспівмірними із складністю цієї справи. Крім того, зазначила, що покладення таких витрат буде становити для неї надмірний тягар, адже вона є пенсіонеркою та пенсія є її єдиним джерелом доходу.

В судовому засіданні адвокат Сергєєв П. О. в інтересах ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Адвокат Шепелєв О. А. в інтересах ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви, вважав витрати у визначеному відповідачем розмірі необґрунтованими.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів, відповідно до вимог частини 4 статті 270 ЦПК України вважала за можливе розглянути заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності інших учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України кожна із сторін процесу подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини 2 зазначеної статті у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Сергєєв В. І.

На підтвердження витрат понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: звіт про надані послуги; акт приймання-передачі наданих послуг та докази оплати послуг з правничої допомоги; договір про надання правничої допомоги № 11/01 від 11.01.2021 року та додаткова угода до нього№ 3 від 09.12.2024 року.

В договорі сторони погодили, що розмір вартості послуг з правничої допомоги адвоката по супроводженню даної справи в суді буде визначатись у відповідних додаткових угодах до договору.

Відповідно до договору та додаткової угоди № 3 до нього, адвокатське об`єднання «ЮВІТО» зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо супроводження в Київському апеляційному суді даної справи, з обсягом прав, передбаченим договором № 11/01 про надання правової допомоги від 11.01.2021 року.

В додатковій угоді № 3 від 09.12.2024 року до договору № 11/01 від 11.01.2021 року сторони узгодили, що вартість комплексної правничої професійної допомоги по супроводженню справи в Київському апеляційному суді становить 40 000 грн.

Тобто, сторонами було визначено розмір винагороди у фіксованій сумі.

Крім того, 21 січня 2025року адвокатським бюро виставлено для оплати рахунок, який було оплачено повністюОСОБА_1 .

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Отже, при зверненні за відшкодуванням варто пам`ятати, що при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Подібні висновки також викладені в ряді постанов Верховного Суду за минулий рік, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

Як свідчить судова практика, при зменшенні витрат на правову допомогу слід також ураховувати чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (див. постанову Верховного Суду № 910/20852/20).

Тобто, при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу необхідно перевіряти чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

З матеріалів справи убачається, що 10 лютого 2025 року ОСОБА_2 подала до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

У постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Як убачається з додаткової угоди до договору про надання правничої узгоджена між сторонами вартість правової допомоги у розмірі 40 000 є фіксованою.

Оцінюючи обсяг робіт наданих адвокатом, колегія суддів, ураховуючи заперечення позивачки, вважає, що в даному випадку, витрати на правову допомогу в сумі 40 000 грн не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат, з огляду на те, що в ході апеляційного перегляду справи було проведено лише одне судове засідання, а також беручи до уваги те, що стягнення з позивачки витрат у заявленому розмірі буде становити надмірний тягар для неї, зважаючи на її пенсійний вік, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а відтак заявлений ОСОБА_1 розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів, з урахуванням критеріїв обґрунтованості та пропорційності (співмірності), доходить висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 260, 270, 368, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Сергєєва Петра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова