П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 369/4119/21

Провадження: № 22-ц/824/3722/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Пінкевич Н. С.

за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 травня 2021 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей,

у с т а н о в и в:

У грудні 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, яка обґрунтована тим, що 13 травня 2021 року судом виданий наказ про стягнення з неї аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2006 року народження. Вважає, що даний наказ має бути переглянутий за нововиявленими обставинами, оскільки на час його прийняття за рішенням суду від 27 квітня 2015 року з ОСОБА_1 на її користь стягнені аліменти на утримання дитини в розмірі частини. Рішення суду не скасоване та набрало законної сили. За таких обставин, просила суд переглянути за нововиявленими обставинами судовий наказ від 13 травня 2021 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Судовий наказ, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 13 травня 2021 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.03.2021 року та до повноліття дитини скасовано.

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалу суду просив скасувати та постановити нову про відмову в перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що факт наявності рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року у справі № 752/6342/15-ц був відомий заявниці на час подання заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки за її заявою на виконання зазначеного рішення суду 23 серпня 2019 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, а відтак, такі обставини не можна вважати нововиявленими. Крім того, вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги покази сина ОСОБА_3 в якості свідка.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечила проти апеляційної скарги та зазначила, що нею сплачено заборгованість по аліментах у повному обсязі, в той час, як ОСОБА_1 ухиляється від сплати заборгованості по аліментам. Просила суд врахувати, що вона є працюючою, обіймає посаду касира з мінімальним посадовим окладом, має ще одну малолітню дитину, батько якої вважається безвісно зниклим.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/6342/15-ц від 27 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 квітня 2015 року і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказане рішення суду набрало законної сили та було пред`явлено до примусового виконання.

Постановою старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського В.А. від 23 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 752/6342/15-ц, виданого 25 лютого 2019 року.

29 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто, з вимогою, яка визначена ч.1 п.4 ст. 161 ЦПК України.

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 травня 2021 року стягнуто з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 на утримання дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з 29 березня 2021 року та до повноліття дитини.

Задовольняючи заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що за процедурою розгляду заяви про видачу судового наказу, розгляд даного питання здійснювався без повідомлення боржника, а отже у суду був відсутній обов`язок виявлення існування попереднього судового рішення з даного питання, відтак, фактично рішення суду про стягнення аліментів об`єктивно існувало на час видачі наказу, однак про існування такого рішення суду не було відомо. Крім того, при вирішенні даного питання суд виходив зі змісту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року, яким було встановлено, що дитина фактично проживала разом з матір`ю та перебувала на її утриманні. За таких обставин, суд вважав, що судовий наказ про стягнення аліментів має бути скасований, а подальше вирішення даного питання може здійснюватися лише в позовному провадженні.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб або заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, ОСОБА_1 посилався на те, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 , не є нововиявленими, що, в свою чергу, виключає можливість перегляду судового наказу.

Перевіряючи такі доводи скаржника колегія суддів ураховує наступне.

Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.

У відповідності до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, серед іншого, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, при розгляді цієї справи, з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, необхідним є врахування конкретних обставин цієї справи щодо неможливості одночасного існування двох судових наказів із тотожних підстав, застосування загальних засад цивільного права - принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

В рамках даної справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції при перегляді ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2022 року, якою було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу від 13 травня 2021 року за нововиявленими обставинами, було встановлено наявність обставини, яка суттєво впливає на прийняте судом рішення, а саме, що набуло чинності судове рішення про вирішення спору між тими ж сторонами про той самий предмет - стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ця обставина, з огляду на пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК України, принципово унеможливлює видачу судового наказу щодо того ж предмету між тими ж особами.

Крім того, це свідчить про наявність спору про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, що унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у порядку наказного провадження.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування судового наказу, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 13 травня 2021 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з 29.03.2021 року та до повноліття дитини скасовано, та про відмову ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 року у справі № 212/1739/22 за заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Нововиявленою обставиною у цій справі було те, що під час видачі оспореного наказу існувало судове рішення, яким вже вирішено питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до незгоди з ухвалоюсуду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 жовтня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова