Справа № 502/1696/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника адвоката Красільнікової М.С. звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,76 га, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту серія РІ № 451852 від 17.09.2001. Вказує, що єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, проте не оформив після смерті діда, є його баба дружина спадкодавця ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_3 . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді зазначеної земельної ділянки та земельної ділянки площею 2,76 га, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту серія РІ № 451853 від 17.09.2001. Позивач вказує що він є онуком спадкодавців та єдиним спадкоємцем за законом, який спадщину прийняв, оскільки проживав разом зі спадкодавцями на час їх смерті за однією адресою. Проте, при зверненні до нотаріальної контори, нотаріус повідомив позивачу, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, з чим звернувся до суду.

Просить суд визнати за ним право власності на вказані земельні ділянкив порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, у поданій заяві просили про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина 3 статті 12 ЦПК України регламентує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено в ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,76 га, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту серія РІ № 451852 від 17.09.2001.

Спадкоємцями майна ОСОБА_2 першої черги за законом були ОСОБА_3 - дружина спадкодавця, 1926 року народження, ОСОБА_4 - син спадкодавця, 1946 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 - син спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_6 - син спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За життя ОСОБА_2 склав заповіт на користь позивача ОСОБА_1 та сина ОСОБА_4 , проте зміст цього заповіту не охоплює вказану спадщину.

Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_3 .

Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,76 га, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту серія РІ № 451853 від 17.09.2001.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт на користь позивача ОСОБА_1 та сина ОСОБА_6 , проте зміст цього заповіту не охоплює вказану спадщину.

Після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 393/2014 на підставі заяви її сина ОСОБА_6 від 29.11.2014 про відмову від спадщини. Інші заяви про прийняття чи відмову від спадщини, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, спадкова справа не містить.

Позивач вважає себе єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, про що свідчить довідка Старотроянівської сільської ради від 09.09.2014 №512, оскільки він був зареєстрований та проживав зі спадкодавцями за однією адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, як вказує позивач, він звернувся до Ренійської районної ДНК Одеської області, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з наступного обґрунтування.

У позові позивач посилається на ту обставину, що він звертався до нотаріуса з питаннями оформлення спадщини на що йому було відмовлено.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

Таким чином, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Матеріали справи не містять такої відмови нотаріуса.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальними діями, що вчиняють нотаріуси є зокрема видача свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 49 вказаного закону передбачено випадки відмови у вчиненні нотаріальних дій, зокрема якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову (п.4 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»).

Вказане також передбачено порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Тобто, під відмовою нотаріуса розуміється відмова у вчиненні нотаріальної дії, яка виноситься нотаріусом у формі постанови з викладенням причин такої відмови.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати:

- місце відкриття спадщини;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- законодавство, яке підлягає застосуванню.

При розгляді справи, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки право позивача щодо оформлення спадщини в нотаріальному порядку жодним чином не порушено.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкоємцем частки у спадковому майні також був би спадкоємець ОСОБА_4 (син), якби він був живий на час відкриття спадщини (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Тобто, з наведеного слід дійти висновку, що внуки спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто діти ОСОБА_4 мають право на частку у спадщині, яка належала б їхньому батькові - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач таким не являється.

Матеріали справи не містять жодних доказів стосовно спадкоємців після смерті ОСОБА_4 (прийняття ними спадщини, можливої обов`язкової частки у спадщині, тощо), а саме у даному випадку суду невідомо коло спадкоємців спірного спадкового майно, які мають право на спадщину.

Керуючись ст.ст ст.ст.6-13, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 280-283,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков