П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого2025 року місто Київ

справа № 761/44330/24

провадження № 22-ц/824/5605/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_2

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2024 року, постановлену у складі судді Матвєєвої Ю.О.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від обов`язку утримувати батька,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від обов`язку утримувати батька.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від обов`язку утримувати батька передано за підсудністю на розгляд до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Вареник А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про направлення справи за підсудністю та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що подаючи позовну заяву до Шевченківського районного суду м. Києва , позивачкерувалась тим, що постійне місце проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 та він вже давно не проживає за адресою своєї реєстрації у Хмельницькій області.

Крім того, звертає увагу на те, що для ефективного судового розгляду та дотримання прав позивача та відповідача вказану справу слід розглянути саме у Шевченківському районному суді м.Києва, а тому ухвала суду першої інстанції має бути скасована і справа має бути направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До суду надійшла заява ОСОБА_3 в якій він просить розглядати справу за місцем його фактичного проживання, тобто Шевченківським районним судом м.Києва, за місцем його фактичного проживання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2025року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, суд виходив із положень ч. 1 ст. 27 ЦПК України, і вважав, що справа підлягає розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий відповідає встановленим обставинам та нормам процесуального права.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Предметом спору у цій справі є звільнення від обов`язку утримувати батька.

Згідно відповіді № 927190 від 27 листопада 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Отримавши інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, яке не знаходиться в межах території Шевченківського району м.Києва, суд першої інстанції з дотриманням вимог процесуального права прийняв відповідне судове рішення про направлення справи за встановленою підсудністю.

Доводи апеляційної скарги, про те що позивачкою обрано суд за місцем фактичного проживання відповідача, оскільки відповідач вже давно не проживає за адресою своєї реєстрації у Хмельницькій області, є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Перелік справ, по яким позивач може обирати підсудність є вичерпним, та не містить категорії позову про звільнення від обов`язку утримувати батька, а тому не дає позивачу право вибору підсудності, відповідно в даному випадку підсудність справи визначається за загальним правилом підсудності, встановленим ст. 27 ЦПК України.

Фактичне місце проживання відповідача в Києві не є тією обставиною, яка впливає на визначення підсудності цієї справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції ).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус