ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 947/7053/23

провадження № 61-5182св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,
учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Координаційний центр з надання правової допомоги, Херсонський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Координаційного центру з надання правової допомоги на постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Дришлюка А. І., Драгомерецького М. М., Сегеди С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Координаційного центру з надання правової допомоги, Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - Херсонський МЦ НБВПД) про скасування пункту наказу, зобов`язання вчинення дій, стягнення заробітної плати та компенсації за затримку виплати заробітної плати.

Позовну заяву обґрунтувала тим, що вона перебуває у трудових відносинах з Херсонським МЦ НБВПД, а саме обіймає посаду завідувача сектору «Олешківське бюро правової допомоги» відділу безоплатної правової допомоги. З перших днів повномасштабного вторгнення Херсонська область була окупована, в зв`язку з чим її переведено на дистанційну форму роботи. У травні 2022 року на території Херсонської області зник український мобільний зв`язок та інтернет. 01 червня 2022 року наказом директора Херсонського МЦ НБВПД № 01-13/20 «Про оголошення простою» оголошено простій працівникам Херсонський МЦ НБВПД не з їх вини, зокрема їй - з 25 червня 2022 року. Начальнику відділу фінансів, бухгалтерського обліку та звітності - головному бухгалтеру ОСОБА_2 було наказано проводити відповідні розрахунки заробітної плати за весь період простою у розмірі мінімальної заробітної плати станом на 01 число поточного місяця 2022 року у межах коштів, затверджених кошторисом на оплату праці. Саме з цього періоду вона отримувала заробітну плату на рівні мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік». Однак 28 листопада 2022 року наказом Координаційного центру з надання правової допомоги № 371-аг «Про оголошення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» оголошено простій Херсонського МЦ НБВПД з 01 грудня 2022 року. Пунктом 3 цього наказу визначено, що оплата часу простою з розрахунку 2/3 посадового окладу буде здійснена після відновлення роботи Херсонського МЦ НБВПД. Зазначала, що вказаним наказом Координаційного центру з надання правової допомоги фактично повністю паралізовано роботу Херсонського МЦ НБВПД та позбавлено можливості не лише здійснювати своєчасно нарахування та виплату заробітної плати працівникам, але й права в.о. директора Херсонського МЦ НБВПД, як керівника державної установи, що фінансується з бюджету, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників у більшому розмірі від законодавчо врегульованого мінімуму, яким передбачено, що розмір має бути не нижче двох третин тарифної ставки. Проте наказ директора Херсонського МЦ НБВПД від 01 червня 2022 року № 01-13/20, яким оголошено простій працівникам Херсонського МІ НБВПД не з їх вини, станом на 28 лютого 2023 року не скасовано та зміни до нього не внесено. При винесенні наказу від 28 листопада 2022 року № 371-аг Координаційним центром з надання правової допомоги не було враховано, що бухгалтер та в.о. директора Херсонського МЦ НБВПД перебувають на підконтрольній території України та мають при цьому всі технічні і організаційні можливості для проведення своєчасного нарахування і виплати заробітної плати працівникам, інші комунікації для виконання у повному обсязі своїх функціональних обов`язків дистанційно. До того ж специфіка роботи бухгалтера та в.о. директора Херсонського МЦ НБВПД передбачає можливість її здійснення віддалено, за допомогою інформаційно-комунікаційних технологій, нарахування та виплата заробітної плати працівникам здійснюється виключно онлайн за умови попереднього фінансування Координаційним центром. Разом з тим у вказаному наказі Координаційного центру з надання правової допомоги відсутнє посилання на положення частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та не зазначено для забезпечення можливості запровадження та здійснення яких саме заходів правового режиму воєнного стану було обмежено її конституційне право на працю. Крім того, у зв`язку з винесенням наказу Координаційним центром з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг їй не нараховувалася та не виплачувалася заробітна плата, а отже роботодавцем не сплачувались страхові внески з грудня 2022 року до лютого 2023 року включно. Таким чином, в цей період вона не підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню. За таких обставин позивачка стверджувала, що пункт 3 наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг «Про оголошення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» є протиправним та таким, що порушує її права.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просила суд:

- визнати протиправним та скасувати стосовно неї пункт 3 наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг «Про оголошення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги»;

- зобов`язати Координаційний центр з надання правової допомоги здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату її заробітної плати на рівні мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року включно з урахуванням податків, зборів та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі по 8 174,00 грн за кожен місяць, а всього 24 522,00 грн;

- зобов`язати Координаційний центр з надання правової допомоги здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату їй компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року;

- стягнути з Херсонського МЦ НБВПД на її користь заробітну плату за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року включно з урахуванням податків, зборів та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі по 8 174,00 грн за кожен місяць, а всього 24 522,00 грн;

- стягнути з Херсонського МЦ НБВПД на її користь компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року у складі судді Васильків О. В. позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що причиною оголошення простою Херсонському МЦ НБВПД стало, зокрема, введення воєнного стану в Україні та входження території, на якій він знаходиться, зокрема, на яку поширюється його діяльність, до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), що у свою чергу становило загрозу життю та здоров`ю працівникам Херсонського МЦ НБВПД. Позивачка є працівником сектору «Олешківське бюро правової допомоги» відділу безоплатної правової допомоги Херсонського МЦ НБВПД, яке розташоване за адресою: Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 4, що на теперішній час залишається тимчасово окупованою територією з 24 лютого 2022 року, що свідчить про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг, яким оголошено простій Херсонському МЦ НБВПД не з вини працівників з 01 грудня 2022 року, винесено з дотриманням норм чинного трудового законодавства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг «Про оголошення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги». Зобов`язано Координаційний центр з надання правової допомоги здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату ОСОБА_1 заробітної плати на рівні мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року включно з врахуванням податків, зборів та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі по 8 174,00 грн за кожен місяць, а всього 24 522,00 грн. Зобов`язано Центр з надання правової допомоги здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату ОСОБА_1 компенсації за затримку заробітної плати за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року. Стягнуто з Херсонського МЦ НБВПД на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року включно з врахуванням податків, зборів та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі по 8 174,00 грн за кожен місяць, а всього 24 522,00 грн. Стягнуто з Херсонського МЦ НБВПД на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив із того, що відповідачем належним чином не були обґрунтовані підстави видання наказу від 28 листопада 2022 року № 371-аг, зокрема в частині виплати заробітної плати за час простою з розрахунку 2/3 посадового окладу після відновлення діяльності центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги; норми оплати праці на час простою, який мав місце не з вини працівника, є мінімальними державними гарантіями; постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 221 був чітко визначений мінімальний розмір оплати часу простою працівників - не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду, тому позовні вимоги позивачки є обґрунтованими.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У квітні 2024 року Координаційний центр з надання правової допомоги із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), зокрема відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 113 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у подібних правовідносинах.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд:

- вийшов за межі позовних вимог, оскільки скасував пункт 3 наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг в цілому, а не стосовно позивачки;

- помилково ототожнив заявника як видавника обох наказів від 28 листопада 2022 року № 371-аг «Про оголошення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» та від 01 червня 2022 року № 01-13/21 «Про оголошення простою», не зважаючи на те, що ці накази видавалися різними юридичними особами»;

- не звернув увагу на те, що наказ від 01 червня 2022 року № 01-13/21 «Про оголошення простою» видано Херсонським МЦ НБВПД та він стосувався лише частини працівників, а не всієї установи в цілому та всіх її працівників;

- не врахував, що позивачка вже отримала оплату за час простою з розрахунку 2/3 посадового окладу, зокрема за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року;

- не звернув увагу на те, що Херсонський МЦ НБВПД відновив свою діяльність з 25 вересня 2023 року згідно з наказом заявника від 22 вересня 2023 року № 586-аг «Про припинення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги», тобто до прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення;

- проігнорував, що позовні вимоги про зобов`язання заявника здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату заробітної плати позивачки на рівні мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року включно з урахуванням податків, зборів та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі по 8 174,00 грн за кожен місяць, а всього 24 522,00 грн, а також про зобов`язання заявника здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату їй компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а відносяться до юрисдикції адміністративних судів;

- не звернув увагу на те, що відповідно до Положення про Херсонський МЦ НБВПД, Херсонський МЦ НБВПД підпорядковується Регіональному центру з надання безоплатної правової вторинної правової допомоги у Херсонській області, а тому є лише розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня;

- не врахував, що головним розпорядником бюджетних коштів на фінансування видатків заявника є Міністерство юстиції України;

- не звернув увагу на те, що Херсонський МЦ НБВПД не міг самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників на 2023 рік в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі на 2023 рік, оскільки на момент прийняття оспорюваного наказу в нього був відсутній затверджений кошторис на 2023 рік;

Також у касаційній скарзі Координаційний центр з надання правової допомоги виклав клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року та клопотання про зупинення дії вказаного судового рішення.

У червні 2024 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на касаційну скаргу Координаційного центру з надання правової допомоги, в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 09 квітня 2024 року касаційну скаргу Координаційного центру з надання правової допомоги на постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 рокупередано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2024 року поновлено Координаційному центру з надання правової допомоги строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року. Касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати докази доплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2024 року (після усунення недоліків касаційної скарги) відкрито касаційне провадження у справі за касаційно скаргою Координаційного центру з надання правової допомоги із підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з Київського районного суду м. Одеси матеріали справи № 947/7053/23; відмовлено у задоволенні клопотання Координаційного центру з надання правової допомоги про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року; надано відповідачам строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У червні 2024 року матеріали справи № 947/7053/23 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2025 року справу № 947/7053/23 призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 01 лютого 2021 року № 4 «Про затвердження переліків адміністративно-територіальних одиниць, на територію яких поширюється діяльність місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги» затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на територію яких поширюється діяльність місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, згідно з додатками 1-84.

Так, згідно з додатком № 74 до вищевказаного наказу затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на територію яких поширюється діяльність Херсонського МЦ НБВПД, а саме: Херсонський район, Білозерська територіальна громада, Великокомпанівська територіальна громада, Виноградівська територіальна громада, Дар`ївська територіальна громада, Музиківська територіальна громада, Олешківська територіальна громада, Станіславська територіальна громада, Херсонська територіальна громада, Чорнобаївська територіальна громада, Ювілейна територіальна громада.

Відповідно до пункту 2 Положення про Херсонський місцевий центр, затвердженого наказом Координаційного центру від 30 березня 2015 року № 34 (у редакції наказу Координаційного центру від 29 квітня 2021 року №111), діяльність Херсонського МЦ НБВПД поширюється на територію відповідних адміністративно-територіальних одиниць, перелік яких затверджено наказом відповідача від 01 лютого 2021 року № 4 «Про затвердження переліків адміністративно-територіальних одиниць, на територію яких поширюється діяльність місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги».

Згідно з наказом Херсонського МЦ НБВПД від 01 червня 2022 року № 01-13/21 «Про оголошення простою» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадженням воєнного стану згідно із Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, та відсутністю організаційних і технічних умов для діяльності Херсонського МЦ НБВПД у повному обсязі під час воєнного стану, керуючись статтею 113 КЗпП України та постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 221 оголошено простій не з вини працівників Центру працівникам Центру, зокрема позивачці ОСОБА_1 , завідувачу сектору «Олешківське бюро правової допомоги» відділу безоплатної правової допомоги Центру з 25 червня 2022 року.

Пунктом 2 цього наказу визначено начальнику відділу фінансів, бухгалтерського обліку та звітності - головному бухгалтеру Центру ОСОБА_2 проводити відповідні розрахунки заробітної плати за весь період простою для працівників Центру у розмірі мінімальної заробітної плати станом на 01 число поточного місяця 2022 року, у межах коштів, затверджених кошторисом на оплату праці.

Згідно з підпунктами 1-3 наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг «Про оголошення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (зі змінами), керуючись статтями 34 та 113 КЗпП України, з метою збереження життя і здоров`я працівників Херсонського МЦ НБВПД, визначено:

1. Оголосити простій Херсонському МЦ НБВПД не з вини працівників з 01 грудня 2022 року;

2. Дозволити працівникам Херсонського МЦ НБВПД під час простою бути відсутніми на робочих місцях та не виконувати покладені на них посадові обов`язки;

3. Визначити оплату часу простою з розрахунку 2/3 посадового окладу з виплатою після відновлення діяльності Херсонського МЦ НБВПД.

19 грудня 2022 року колектив Херсонського МЦ НБВПД надіслав директору Координаційного центру з надання правової допомоги скаргу з проханням скасувати наказ Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг та виплатити працівникам Херсонського МЦ НБВПД нараховану, але не виплачену заробітну плату за листопад місяць та компенсацію працівникам за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Відповіді на скаргу матеріали справи не містять.

Листом Херсонського МЦ НБВПД від 19 січня 2023 року, на вимогу Координаційного центру з надання правової допомоги щодо виконання наказу від 28 жовтня 2022 року № 313-аг «Про проведення інвентаризації у 2022 році», надано роз`яснення щодо неможливості проведення інвентаризації через проведення активних бойових дій, що унеможливлює забезпечення безпечного і безперешкодного доступу для проведення інвентаризації.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка вказувала на те, щопункт 3 наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг «Про оголошення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» є протиправним та таким, що порушує її права. У зв`язку з виданням вказаного наказу їй не нараховувалася та не виплачувалася заробітна плата, а отже не сплачувались страхові внески роботодавцем з грудня 2022 року до лютого 2023 року включно. Тому просила суд задовольнити вимоги її позову.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх правове обґрунтування

Щодо позовних вимог про скасування пункту 3 наказу від 28 листопада 2022 року № 371-аг, стягнення заробітної плати та компенсації за затримку виплати заробітної плати

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами (стаття 22 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до статті 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Тлумачення статті 34 КЗпП України свідчить про те, що обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів.

Згідно з частинами першою, другою статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.

Відповідно до статті 115 КЗпП України, що кореспондує статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє по цей день.

У пункті 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25 квітня 2022 року № 75, в редакції станом на 01 червня 2022 року, тобто на момент видання наказу Херсонським МЦ НБВПД від 01 червня 2022 року № 01-13/21 «Про оголошення простою», Олешківська міська територіальна громада Херсонського району знаходилась в окупації, так само як і 28 листопада 2022 року.

Координаційний центр з надання правової допомоги видав наказ від 28 листопада 2022 року № 371-аг «Про оголошення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» з тих же підстав та за існування тотожних умов, що й наказ від 01 червня 2022 року № 01-13/21.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, правильно виходив із того, що причиною оголошення простою Херсонському МЦ НБВПД стало, зокрема, введення воєнного стану в Україні та входження території, на якій він знаходиться, та на яку поширюється його діяльність, до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), що у свою чергу становило загрозу життю та здоров`ю працівникам Херсонського МЦ НБВПД. Позивачка є працівником сектору «Олешківське бюро правової допомоги» відділу безоплатної правової допомоги Херсонського МЦ НБВПД, яке розташоване за адресою: Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 4, що на теперішній час залишається тимчасово окупованою територією з 24 лютого 2022 року, що свідчить про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржуваний наказ Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг, яким оголошено простій Херсонському МЦ НБВПД не з вини працівників з 01 грудня 2022 року, винесено з дотриманням норм чинного трудового законодавства.

Натомість, скасовуючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що Координаційним центром з надання правової допомоги належним чином не були обґрунтовані підстави видання наказу від 28 листопада 2022 року № 371-аг, зокрема в частині виплати заробітної плати за час простою з розрахунку 2/3 посадового окладу після відновлення діяльності Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Апеляційний суд проігнорував, що оскаржуваний пункт 3 наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг відповідає положенням частини четвертої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якими визначено, що у разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Водночас апеляційний суд не надав належної оцінки тому, що позивачка є працівником сектору «Олешківське бюро правової допомоги» відділу безоплатної правової допомоги Херсонського МЦ НБВПД, яке розташоване на території, яка з 24 лютого 2022 року і станом на момент розгляду справи є територією тимчасово окупованою Російською Федерацією, що достеменно свідчило про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, та підстав для відтермінування виплати заробітної плати до моменту відновлення роботи Херсонського МЦ НБВПД.

Також апеляційний суд, на порушення частини першої статті 13 ЦПК України, частини першої статті 367 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог і визнав протиправним та скасував оскаржуваний пункт 3 наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 28 листопада 2022 року № 371-аг «Про оголошення простою Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» загалом, хоча у позовній заяві (а. с. 5) позивачка ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати положення вказаного наказу лише стосовно неї.

Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на те, що відповідно до Положення про Херсонський МЦ НБВПД від 30 березня 2015 року № 34 (зі змінами), Херсонський МЦ НБВПД підпорядковується Регіональному центру з надання безоплатної правової вторинної правової допомоги у Херсонській області, а тому у питаннях оплати заробітної плати він є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Отже, суд апеляційної інстанції не спростував належним чином обставин, встановлених районним судом, неправильно застосував норми матеріального права, фактично необґрунтовано переоцінив докази, які були оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог закону та з урахуванням обставин, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, у зв`язку з чим скасував законне й обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, оскільки апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про скасування пункту 3 наказу від 28 листопада 2022 року № 371-аг, стягнення заробітної плати та компенсації за затримку виплати заробітної плати, яке відповідає вимогам закону, то оскаржувана постанова апеляційного суду в цій частині підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції в цій частині.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Координаційного центру з надання правової допомоги здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату заробітної плати позивачки та виплати їй компенсації за затримку виплати заробітної плати

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Метою інституту представництва є забезпечення реалізації прав та інтересів довірителя.

Особа, що виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в інтересах останньої добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У справі, яка переглядається,позивачка ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовними вимогами до Координаційного центру з надання правової допомоги, зокрема просила суд зобов`язати Координаційний центр з надання правової допомоги здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату:

- її заробітної плати на рівні мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року включно з урахуванням податків, зборів та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі по 8 174,00 грн за кожен місяць, а всього 24 522,00 грн;

- компенсації за затримку виплати її заробітної плати за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року.

Аналіз змісту указаних позовних вимог свідчить про те, що вони по своїй суті спрямовані на захист майнових інтересів Херсонського МЦ НБВПД як юридичної особи.

Водночас матеріали справи не місять жодних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_1 на представництво інтересів Херсонського МЦ НБВПД. Вказаних обставин не підтвердив і сам відповідач у процесі розгляду справи судами.

Крім того, позовна заява не містить і обґрунтування того, в чому полягає порушення прав та інтересів саме позивачки в аспекті вказаних заявлених позовних вимог. Підставою позову ОСОБА_1 не визначено дії чи бездіяльність Координаційного центру з надання правової допомоги у питанні фінансування Херсонського МЦ НБВПД як юридичної особи.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, на вказане уваги не звернув, не з`ясував характер спірних правовідносин, предмет і підстави позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Координаційного центру з надання правової допомоги здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату її заробітної плати та виплати їй компенсації за затримку її виплати; заробітної плати не звернув увагу на відсутність у ОСОБА_1 повноважень на представництво інтересів Херсонського МЦ НБВПД, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог по суті.

Суд апеляційної інстанцій, в силу своїх повноважень, вказаних помилок суду першої інстанції не виправив, а дійшов помилкових висновків про задоволення таких позовних вимог.

Отже, оскільки у справі не вимагається збирання або додаткова перевірка чи оцінка доказів, але судами допущено неправильне застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду в частині розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Координаційного центру з надання правової допомоги здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату її заробітної плати та виплати їй компенсації за затримку виплати заробітної плати, із постановленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог із мотивів, наведених у цій постанові.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 412 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 412 ЦПК України).

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що:

- постанова Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги, Херсонського МЦ НБВПД про скасування пункту наказу, стягнення заробітної плати та компенсації за затримку виплати заробітної плати підлягає скасуванню, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року в цій частині підлягає залишенню в силі;

- рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року та постанова Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги щодо зобов`язання здійснити фінансування Херсонського МЦ НБВПД в повному обсязі для покриття витрат на оплату заробітної плати позивачки та виплати їй компенсації за затримку виплати заробітної плати підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог з мотивів, наведених у цій постанові.

Щодо судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема із розподілу судових витрат.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно допункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи висновки Верховного Суду у цій справі по суті спору , а також з огляду на той факт, що на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»позивачка звільнена від сплати судового збору в частині вирішення позовних вимог про стягнення заробітної плати, на користь Координаційного центру з надання правової допомоги в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, підлягає відшкодуванню судовий збір сплачений заявником за подання касаційної скарги, у розмірі 2 147,20 грн ((2684,00 х 0,4) х 200 %).

Водночас решта судового збору, сплаченого заявником за подання касаційної скарги у цій справі, у розмірі 6 441,60 грн ((2684,00 х 0,4 х 3) х 200 %) підлягає стягненню із позивачки ОСОБА_1 на користь Координаційного центру з надання правової допомоги безпосередньо.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Координаційного центру з надання правової допомоги задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги, Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про скасування пункту наказу, стягнення заробітної плати та компенсації за затримку виплати заробітної плати скасувати, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року в цій частині залишити в силі.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги щодо зобов`язання здійснити фінансування Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в повному обсязі для покриття витрат на оплату заробітної плати позивачки та виплати їй компенсації за затримку виплати заробітної плати скасувати та ухвалити в цій частині позовних вимог нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги щодо зобов`язання здійснити фінансування Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в повному обсязі для покриття витрат на оплату заробітної плати позивачки та виплати їй компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01 грудня 2022 року до 28 лютого 2023 року включно відмовити.

Компенсувати Координаційному центру з надання правової допомоги у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Координаційного центру з надання правової допомоги судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги у загальному розмірі 6 441 (шість тисяч чотириста сорок одна) гривня 60 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник
Судді:І. Ю. Гулейков
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець