ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/135/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м .Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.,

секретар Олійник К.О.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс",

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство"Дельта Банк";

ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ковалевського Євгена Володимировича, діючого від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2024 року, постановлену у складі судді Скрипніка Л.А. в м. Херсоні, дата складення повного тексту ухвали не зазначено,у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" про заміну стягувача Публічного акціонерного товариства"Дельта Банк" на його правонаступника у виконавчому документі виконавчому написі, виданому приватним нотаріусом, про звернення стягнення на квартиру в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад скарги, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

18 вересня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" звернулось до суду через систему "Електронний суд" з заявою, в якій просило замінити стягувача Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" у виконавчому документі виконавчому написі № 813, виданому 16 квітня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., про звернення стягнення квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10 червня 2008 року.

Заява обґрунтована наступним.

10.06.2008 між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 49 800,00 доларів США з розрахунку 14,5% річних на строк до 09.06.2023.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором, 10.06.2008 між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, було укладено договір іпотеки, посвідчений Воєводіною Н.М., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, за реєстраційним номером 1364.

За цим договором в іпотеку банку було передано нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,0 кв.м, житловою площею 38,8 кв.м.

В подальшому права вимоги, які виникли з вищезазначених кредитного та іпотечного договорів, було відступлено від ПАТ "УкрСиббанк" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.06.2008, кредитор ПАТ "Дельта Банк" зверталося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. з заявою про вчинення виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки. 16.04.2013 року вказаним приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 813, за яким пропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме зазначену квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1

07.11.2019 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Укрдебт Плюс" був укладений Договір № 2082/К про відступлення прав вимоги, посвідчений Шевченко І.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1980. Згідно вказаного договору, ТОВ "Укрдебт Плюс" набуло право вимоги, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10.06.2008 та за договорами забезпечення до нього.

Таким чином, кредитора за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10.06.2008 та іпотекодержателя за договором іпотеки від 10.06.2008 року, які були укладені з ОСОБА_1 , було змінено з ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "Укрдебт Плюс", що дає їм право звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 вересня 2024 року вказану заяву ТОВ "Укрдебт Плюс" було прийнято до провадження (а.с.13).

Суд розглянув справу за відсутності її учасників.

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2024 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, пославшись на положення п.1 ч.1 ст.512, ст.514 ЦК України, ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", ст.442 ЦПК України щодо заміни кредитора та заміни сторони виконавчого провадження,виходив з того, що до відкриття виконавчого провадження боржника або стягувача може бути замінено лише у виконавчому листі.

Також суд, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21, а також на постанову Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 186/545/21, та враховуючи відсутність доказів наявності відкритого виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 813 від 16.04.2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пракудою І.В., виходив з того, що законодавством не передбачено повноважень суду здійснювати заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса при відсутності відкритого виконавчого провадження, як і не передбачено надання судом особі права стягувача на пред`явлення виконавчого напису до примусового виконання, якщо спір про законність і обґрунтованість стягнення не розглядався безпосередньо судом.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, адвокат Ковалевський Євген Володимирович, діючий від імені ТОВ "Укрдебт Плюс", подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а заяву ТОВ "Укрдебт Плюс" про заміну стягувача задовольнити. При цьому послався на порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема вказав, що суд не прийняв до уваги того, що як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі ст.55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч.5 ст.442 ЦПК України, що відповідає правовим висновками, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08.02.2022 року у справі № 2-7763/10.

Також зазначив, що суд залишив поза увагою й те, що строк пред`явлення до виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса № 813 від 16.04.2013 року на даний час не закінчився, з урахуванням дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" до 23.09.2021 року, що виключало можливість виконання виконавчого напису, та введенням воєнного стану в Україні, який діє до сих пір, з підстав чого строки, визначені Законом України "Про виконавче провадження", перериваються та встановлюються з часу припинення або скасування воєнного стану.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 11.02.2025 року о 09-50 годині, однак учасники справи, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

Із матеріалів справи та встановлених обставин вбачається таке.

10.06.2008 між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 49 800,00 доларів США з розрахунку 14,5% річних на строк до 09.06.2023 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором, 10.06.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, було укладено договір іпотеки, посвідчений Воєводіною Н.М., приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу за реєстраційним номером 1364. За цим договором в іпотеку банку було передано нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.

В подальшому права вимоги, які виникли з вищезазначених кредитного та іпотечного договорів, було відступлено від ПАТ "УкрСиббанк" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Про це зазначено також і в апеляційній скарзі, в якій є послання на Договір від 08.12.2011 року купівлі-продажу прав вимог за кредитами, посвідчений Шевченком Д.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером № 2949, № 2950, а також на Акт від 23.01.2012 року прийому-передачі документації.

Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.06.2008, кредитор ПАТ "Дельта Банк" звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. з заявою про вчинення виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки.

16.04.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. було вчинено виконавчий напис № 813, за яким пропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.10).

07.11.2019 між ПАТ "Дельта банк" та ТОВ "Укрдебт Плюс" був укладений Договір № 2082/К/ про відступлення прав вимоги, посвідчений Шевченко І.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №1980. Згідно вказаного договору, ТОВ "Укрдебт Плюс" набуло право вимоги, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.06.2008 та за договорами забезпечення до нього.

Відомості про наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 813 від 16.04.2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пракудою І.В., в матеріалах справи відсутні.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до п.1 ч.1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до положень ст.442 ЦПК України ("Заміна сторони виконавчого провадження"):

--- у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (частина 1);

--- заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частина 2);

--- суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (частина 3);

--- ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу (частина 4);

--- положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частин 5).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновки про те, що

"підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження".

Суд першої інстанції зробив висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну ПАТ "Дельта банк" на його правонаступника ТОВ "Укрдебт Плюс" у виконавчому документі виконавчому написі №813, виданому 16 квітня 2013 року приватним нотаріусом.

З приводу цього слід зазначити, що заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою в разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом ст.15 Закону України "Про виконавче провадження".

У цій справі ТОВ "Укрдебт Плюс" просило замінити стягувача у виконавчому написі нотаріуса, не посилалося на наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису та відповідні докази існування відкритого виконавчого провадження не подавало. Більш того, в апеляційній скарзі заявник ТОВ "Укрдебт Плюс" вказує, що наразі відкритого виконавчого провадження не існує, 20.12.2017 року виконавчий напис був повернутий стягувачу державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ в Херсонській області на підставі п.9 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з п.9 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

У ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст.74 вказаного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч.1 ст.3 вказаного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судових наказів; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Велика Палата Верховного Суду аналізувала питання заміни сторони у виконавчому провадженні при застосуванні процесуального законодавства, чинного до 15 грудня 2017 року.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18) зроблено висновок, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону № 1404-VIIІ та чинні до 15 грудня 2017 року статті 264 КАС України та 368 ЦПК України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Від цього висновку Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12.10.2022 року у справі № 183/4196/21 підстав для відступу не вбачала, оскільки він відповідає чинному на час розгляду спірного питання процесуальному законодавству.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким ЦПК України викладено в новій редакції.

За вимогами ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

А тому Велика Палата Верховного Суду у своїй вказаній вище постанові від 12.10.2022 року у справі № 183/4196/21 зазначила: "Оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення "несудового" органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства… З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 280/456/20 (провадження № К/9901/32676/20) та від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 (провадження № К/9901/63678/18), про те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, повинна розглядатись у порядку адміністративного судочинства".

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй вказаній вище постанові від 12.10.2022 року у справі № 183/4196/21 зазначила:

--- "до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIIІ є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.

--- виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні статті 3 Закону № 1404-VIIІ, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже, положення частини п`ятої статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито".

У зазначеній іншій справі № 826/7941/17 заміна стягувача або боржника відбувалася у відкритому виконавчому провадженні.

У цій же справі встановлено відміну від згаданої справи обставину, а саме те, що заяву про заміну стягувача подано до відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису.

Імперативними приписами частини 5 ст.442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у разі виникнення потреби у заміні боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Апеляційний суд вважає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному ст.442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення ч.5 ст.442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Слід дійти висновку, що ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають до застосування під час вирішення вимог про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса у разі, якщо немає відкритого виконавчого провадження за таким виконавчим документом, оскільки у цих статтях йдеться виключно про заміну правонаступником сторони виконавчого провадження і лише за виконавчим листом, виданим судом на виконання рішення суду у цивільній справі.

Отже, законодавством не передбачено повноважень суду здійснювати заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса (при відсутності відкритого виконавчого провадження), як і не передбачено надання судом особі права стягувача на пред`явлення виконавчого напису до примусового виконання, якщо спір про законність і обґрунтованість стягнення не розглядався безпосередньо судом.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статтях 16-19 глави 3 розділу І книги першої ЦК України передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється судом; Президентом України, органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування; нотаріусом; шляхом самозахисту.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Отже, виконавчий напис нотаріуса є формою захисту цивільних прав та інтересів, що відбувається у певному спеціальному порядку, який є відмінним від інших форм (зокрема й судовій) надання захисту таким правам та інтересам.

У Правилах професійної етики нотаріусів України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2013 року № 2104/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2013 року за № 1730/24262, зазначено, що професійна поведінка нотаріусів України ґрунтується, зокрема на принципі незалежності, який передбачає те, що специфіка цілей і завдань нотаріату вимагає належне здійснення нотаріальної діяльності, максимальну незалежність нотаріуса, свободу від будь-якого впливу чи тиску та від неправомірного втручання у його діяльність.

З урахуванням зазначеного необхідно дотримуватися принципу незалежності здійснення нотаріальної діяльності та частини другої статті 19 Конституції України.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що заявник ТОВ "Укрдебт Плюс" обрав таку форму захисту його прав, яка не передбачена законом, тобто є протиправною, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні поданої заяви про заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса.

Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 06 липня 2022 року у справі № 186/545/21, від 29.05.2024 року у справі № 638/1790/23 та в інших постановах.

Суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив представлені докази, правильно встановив правовідносини сторін і застосував норми, які їх регулюють, і дійшов вірного висновку про відсутність підстав для заміни стягувача у виконавчому написі приватного нотаріуса № 813 від 16 квітня 2013 року з ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "Укрдебт Плюс", оскільки встановив, що виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса не відкрите, та те, що частиною 5 ст.442 ЦПК України передбачено можливість до відкриття виконавчого провадження замінити стягувача лише у виконавчому листі, виданому судом на виконання судового рішення у цивільній справі, яким виконавчий напис нотаріуса не є, що свідчить про обрання заявником не передбаченого законом способу захисту порушених прав.

Тому у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю державного чи приватного виконавця після пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання заявник вправі їх оскаржити в загальному порядку до суду адміністративної юрисдикції, оскільки Велика Палата Верховного Суду неодноразово робила висновок, що з огляду на те, що скаргу подано на дії державного виконавця з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, підвідомчість спору належить адміністративному суду (постанови від 14 березня 2018 року, від 14 листопада 2018 року у справі № 161/15523/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 678/1/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17, від 12.10.2022 року у справі № 183/4196/21).

Також заявник ТОВ "Укрдебт Плюс" як новий кредитор не позбавлене можливості звернутися до нотаріуса з заявою про видачу нового виконавчого напису нотаріуса за наявності для цього підстав і з дотриманням відповідних правових вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами і висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги доводи скаржника, який послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08.02.2022 року у справі № 2-7763/10, на неврахування судом положень ст.55 та ч.5 ст.442 ЦПК України щодо можливості заміна учасника справи правонаступником як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що, як вже зазначалось, законодавством не передбачено повноважень суду здійснювати заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса (при відсутності відкритого виконавчого провадження), адже до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному ст.442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках. Крім того, не є подібними правовідносини у цій справі та справах, на які послався скаржник.

Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на те, що строк пред`явлення до виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса № 813 від 16.04.2013 року на даний час не закінчився. При цьому апеляційний суд враховує те, що згідно зі ст.37 Закону України "Про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Скаржник вказує у своїй апеляційній скарзі на те, що 20.12.2017 року виконавчий напис був повернутий стягувачу державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ в Херсонській області на підставі п.9 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". Також він послався на дію до 23.09.2021 року мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, та на впровадження в Україні воєнного стану, з підстав чого, як він вважає, строки, визначені Законом України "Про виконавче провадження", перериваються та встановлюються з часу припинення або скасування воєнного стану. Натомість апеляційний суд звертає увагу на те, що, як вже вказувалось, законодавством не передбачено повноважень суду здійснювати заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса (при відсутності відкритого виконавчого провадження), що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ковалевського Євгена Володимировича, діючого від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови 11 лютого 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська