Справа № 523/50/23
Провадження №2/523/1130/25
У Х В А Л А

"23" січня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

представника позивача Департаменту патрульної поліції Димон І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17, у загальному позовному провадженні, цивільну справу №523/50/23 за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування завданих матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування завданих матеріальних збитків х урахуванням проведення ремонтних робіт.

У судовому засіданні, із урахуванням правових позицій Верховного Суду, судом було поставлено питання щодо можливості розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства України, виходячи із суб`єктного складу сторін по справі, та предмета позову.

Представник позивача Департаменту патрульної поліції Димон І.В. зазначив про те, що дана справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства, виходячи із суб`єктного складу сторін та предмета позову. Зауважив на тому, що позивач Департамент патрульної поліції подавав позовну заяву до ОСОБА_1 в рамках кримінальної справи, однак ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2021 року ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, було звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, а поданий цивільний позов було залишено без розгляду. Якщо виходити із того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то нівелюється тоді і право позивача бути цивільним позивачем в рамках кримінального провадження, що суперечить положенням чинного процесуального законодавства України.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Хижняк А.В. в останнє судове засідання не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Прийнявши участь у попередньому судовому засіданні, надала суду додаткові пояснення, також зазначила про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зазначила, що спір у даній справі є публічно-правовим, оскільки відповідач перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав матеріальні збитки державі в особі Департаменту патрульної поліції в період здійснення ним установлених повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій державного органу. Посилалась на правові позиції Верховного Суду, зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № 818/1688/18, від 12.12.2018 року по справі №818/1688/16, на практику апеляційних судів з розгляду аналогічних спорів.

Судом здійснювалось фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.1 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, суд вважає що провадження по даній справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Судом установлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 07.11.2015 ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Одесі ДПП. Відповідно до посадової інструкції інспектор патрульної поліції зобов`язаний:

- безперервно та цілодобово патрулювати територію обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі;

- у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектор під час несення служби здійснює організацію безпечного та безперешкодного дорожнього руху;

- під час керування патрульним автомобілем бути прикладом для інших учасників дорожнього руху в частині дотримання ПДР.

Предметом спору є відшкодування відповідачем ОСОБА_1 позивачу Департаменту патрульної поліції матеріальних збитків, завданих за наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.05.2017 року, під-час керування ОСОБА_1 службовим автомобілем «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував на добовому чергуванні по охороні громадського порядку в Суворовському районі м. Одеси у складі екіпажу патрульної поліції «Благо-0408».

Станом на дату подачі до суду даного позову 03.01.2023 року, відповідач ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2021 року по справі №523/18621/19 - ОСОБА_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.07.2024 року по справі №523/18621/19 - цивільний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно ст.17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону служба у поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Звертаючись до суду з позовом Департамент патрульної поліції посилався на положення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, ст.22 ЦК України щодо права особи на відшкодування збитків у результаті порушення її цивільного права, та просив стягнути завдану шкоду із відповідача, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час виконання останнім службових обов`язків, а саме здійснення патрулювання на службовому автомобілі (несення публічної служби).

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд виходить із того, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Адміністративною справою у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно частини першою статті 1166 ЦК Україна майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд зазначає, що у випадку вирішення спору щодо зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Подібні спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Вказані правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18, а також Верховним Судом у постановах від 05 лютого 2020 року у справі № 761/19799/17, від 30 вересня 2020 року у справі № 204/2763/18, від 15 жовтня 2020 року у справі № 320/8119/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 756/12568/18, від 25 листопада 2020 року у справі №202/124/19.

Таким чином, суд дійшов висновків, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір з приводу відшкодування органу державної влади шкоди, завданої відповідачем шляхом пошкодження службового автомобіля під час здійснення патрулювання, тобто під час виконання службових обов`язків (несення публічної служби), навіть і після звільнення особи з публічної служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

На підставі викладеного, керуючись: п.1 ч.1 ст. 255, ст.ст. 260, 261, 263 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі №523/50/23 за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування завданих матеріальних збитків закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду складений 10.02.2025 року, у зв`язку із перебуванням судді Далеко К.О. на лікарняному з 27.01.2025 року по 07.02.2025 року включно.

Суддя: К.О. Далеко