Справа № 352/886/24
Провадження № 2-др/352/4/25
06 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ
Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючої - судді Хоминець М. М.
з участю секретаря Гундич Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача - адвоката Чміль Юлії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
Представник позивача - адвокат Чміль Ю. В. 22.01.2025 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в цій цивільній справі, покликаючись на те, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10.01.2025 частково задоволено позов ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. У рамках розгляду справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, що підтверджуються належними письмовими доказами. Просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу, заяву розглянути без її участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява про ухвалення в цій справі додаткового рішення підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов'язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу(п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до частин першої - четвертої ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яких доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення ЄСПЛ від 10 січня 2010 року у справі «Дубовик проти України», рішення ЄСПЛ від 18 лютого 2010 року у справі «Гуриненко проти України»).
Положення частин першої та другої статті 137 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв'язку з розглядом.
Суд ураховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до якого ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Суд установив, що представник позивача, отримавши 16.01.2025 копію судового рішення, 17.01.2025 надіслала до суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення такі докази:
- договір про надання правничої допомоги № 01/05-23 від 01.05.2023 (т.2, а.с.86-87);
- додаток № 1 до договору надання правничої допомоги № 01/05-23 від 01.05.2023 (т.2, а.с.88-89);
- акт про надання правничої допомоги від 17.01.2025, відповідно до якого вартість ознайомлення з матеріалами справи, аналізу наданих документів становить 3000 грн, складання позовної заяви, формування пакету документів для подання до суду - 4000 грн (т.2, а.с.90).
У відповідності з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача - адвоката Чміль Юлії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представник відповідача: ОСОБА_2, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне додаткове рішення складене 11.02.2025.
Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ