Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5554/24 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 20 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Талько О.Б.,

з участю секретаря

судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу №274/5554/24 за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай),

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка Олександра Володимировича на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б. у місті Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року адвокат Гуменюк О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з даним позовом, в якому просив визнати за останньою право на земельну частку (пай) розміром 3,31 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель реформованого КСП «Дружба» села Закутинці Бердичівського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог представник зазначав, що ОСОБА_1 10 березня 1995 року була прийнята на роботу та в члени КСП «Дружба», що було розташоване в селі Закутинці Бердичівського району.

15 листопада 1995 року після реорганізації цього сільськогосподарського підприємства було видано державний акт на право колективної власності на земельну ділянку серії ЖТ 02-08 № 000006, і в додатку до нього не було включено у списки ОСОБА_1 .

Також на її ім`я не виготовлявся державний акт (сертифікат), чим порушено її право. У той же час, факт її членства в КСП «Дружба» підтверджується записом у трудовій книжці, відповідно до якої вона за протоколом № 2 від 04 квітня 1995 року була прийнята в члени колгоспу по контракту з 09 березня 1995 року.

Приймаючи до уваги, що позивачка не писала заяв про виведення її з членів КСП, то відповідно вона на момент розпаювання була членом КСП та мала бути включеною в список-додаток до державного акту на право колективної власності.

Таким чином, вказана обставина визначає право ОСОБА_1 на отримання земельної частки (паю) по реформованому КСП «Дружба» с. Закутинці Бердичівського району.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача - адвокат Гуменюк О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним через неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд зауважив, що ОСОБА_1 не була прийнята в члени КСП, оскільки дане рішення не було затверджене Загальними зборами.

Представник вважає, що така обставина не відповідає дійсності. Зокрема, судом було допитано свідків, присутніх на загальних зборах КСП в 1995 році, які підтвердили, що рішенням загальних зборів було затверджено рішення правління КСП про прийняття ОСОБА_1 в члени КСП.

Також звертає увагу на те, що у трудовій книжці позивачки за період роботи в КСП 1995-1997 роки їй рахується виконання визначених колгоспом річних норм трудової участі колгоспника, які не могли застосуватися до працівників без прийняття в члени КСП.

Отже, вона має право на отримання земельної частки (паю) по реформованому КСП «Дружба» села Закутинці Бердичівського району Житомирської області.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

05 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка О.В. про розгляд справи без його участі. Також він зазначив, що підтримує апеляційну скаргу.

Належним чином у відповідності до цивільно-процесуального законодавства повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню частини 2 статті 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представник ОСОБА_1 не надав суду доказів, що остання була членом КСП «Дружба» села Закутинці Бердичівського району Житомирської області та зокрема, була такою на час видачі державного акту серії ЖТ 02-08 № 000006 від 15 листопада 1995 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, мотивуючи наступним.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 10 березня 1995 року по 28 лютого 1997 року працювала на посаді обліковця у КСП «Дружба» с. Закутинці, Бердичівський район, Житомирська область, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Як вбачається з копії архівного витягу № 84 від 19 квітня 2017 року протоколу № 2 засідання правління КСП «Дружба» від 04 квітня 1995 року вирішили рекомендувати збори уповноважених прийняти ОСОБА_1 в члени колгоспу по контракту з 09 березня 1995 року обліковцем (а.с.12).

Згідно копії листа Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 24 червня 2024 року за № 2308/35-24, ОСОБА_1 не було включено до списку додатку до Державного акту на право колективної власності по КСП "Дружба", с. Закутинці, Бердичівського району, Житомирської області.

Відповідно до Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП "Дружба", с. Закутинці, Бердичівського району, Житомирської області на ім`я ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся.

Згідно з Книгою записів реєстрації державних актів на право колективної власності на землю на території Бердичівського району Ради народних депутатів, КСП "Дружба", с. Закутинці, Бердичівського району, Житомирської області був виготовлений та виданий державний акт на право колективної власності на землю серії ЖТ 02-08 № 000006 від 15 листопада 1995 року, про що свідчить запис у Книзі за реєстраційним № 6 (а.с. 13).

Пунктом 3.1 Статуту КСП «Дружба» с. Закутинці, затвердженого Розпорядженням Бердичівської РДА № 225 від 03 листопада 1992 року ( далі Статут) передбачено, що членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають статут та виявили бажання брати участь у здійсненні цілей підприємства (а.с.15).

Також положеннями Статуту КСП "Дружба" визначено, що прийняття в члени підприємства проводиться правлінням підприємства в присутності особи, яка подала заяву, з послідуючим затвердженням на загальних зборах членів підприємства. Заява про вступ у члени підприємства має бути розглянута на протязі місяця. Підприємство має право при прийнятті в члени підприємства встановити випробувальний строк до трьох місяців. В члени підприємства не приймаються громадяни, які залучаються для виконання тимчасових або сезонних робіт (пункт 3.2.).

Пункт 3.3 Статуту визначає, що на кожного члена підприємства ведеться "Трудова книжка" відповідного зразка.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (надалі Закону)право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно положень статті 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (у редакції Закону України від 18 грудня 1990 року № 561-XII) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Встановлено, що у трудовій книжці позивачки містяться записи про те, що на підставі Пр. №2 від 10 березня 1995 року її було прийнято в КСП "Дружба" с. Закутинці Бердичівського району обліковцем. Згідно пр. № 2 від 28 лютого 1997 року позивачку звільнено у зв`язку зі скороченням (а.с.10).

Але, як правильно зазначив місцевий суд, у даній фотокопії трудової книжки відсутній запис про прийняття її саме у члени КСП «Дружба».

Частинами 1 та 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що запис у трудовій книжці позивача про прийняття на роботу у КСП «Дружба» обліковцем не підтверджує належним чином факт її членства, а може свідчити про існування між позивачем та КСП відносин за договором найму. Необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві.

Таким чином, доводи позивача про його членство у КСП «Дружба» не підтверджено належними і допустимими доказами, із чим і погоджується колегія суддів.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених позивачем вимог і відсутність правових підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки , які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гуменюка Олександра Володимировича залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного

судового рішення.

Головуючий Судді