Справа №932/6751/24
Провадження №2/932/2469/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Цитульського В.І., за участю секретаря судового засідання Кравченко Г.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії.

31.07.2024 ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом у якому просить припинити право спільної сумісної власності сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку із кадастровим номером :02:241:0032, площею 0,0435 га, визначити розмір частки у такій земельній ділянці кожного зі них по частині.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульського В.І. від 15.08.2024 відкрито загальне позовне провадження.

09.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Стислий виклад позиції позивача.

На підставі свідоцтва про право власності від 29.01.2016 сторонам спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (по 1/6 частині) та їхній матері ОСОБА_5 (2/3 частини) належить житловий будинок на АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 сторони успадкували по 1/3 частині будинку.

Призначена для обслуговування вказаного будинку земельна ділянка із кадастровим номером :02:241:0032 перебувала у спільній сумісній власності сторін спору та їхньої матері.

Після смерті ОСОБА_5 сторонам видано свідоцтво про право на спадщину по 1/3 частині земельної ділянки.

Зважаючи на викладене позивач вважає рівними частки стороні спору у праві власності на земельну ділянку та просить визначити їх розмір.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити. Вказав, що визначення розміру часток необхідне для реалізації правомочностей власника зокрема що відчуження частки.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач відзиву не подав.

У судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення позову. Зазначила про те, що на жаний час земельна ділянка має розмір понад 500 кв.м. та частки у такій земельній ділянці не є рівними. Також вказала про те, що в судовій справі №932/8753/23 призначено експертизу яка дасть відповіді на питання реальної площі земельної ділянки та її розмірів. Належним способом захисту прав позивача є позов про поділ земельної ділянки в натурі.

Фактичні обставини встановлені судом.

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.01.2014 земельна ділянка :02:241:0032, площею 0,0435 га розташована по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.01.2016 право власності на будинок по АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 (1/6 частина), ОСОБА_5 (2/3 частини) та ОСОБА_4 (1/6 частина).

Після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину по 1/3 частині кожному у вказаному будинку.

Окрім цього нотаріусом видано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину по 1/3 частині кожному у праві власності на вказану вище земельну ділянку.

В провадженні Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська перебуває справа №932/8753/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою в межах якої призначено комплексну судово оціночно-будівельну, будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання про варіанти порядку користування земельною ділянкою та про наявність порушень меж земельної ділянки.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн.

Норми застосовані судом.

У відповідності до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За приписами ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Аналогічне правило застосовується і при поділі спільного сумісного майна (ст.372 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За приписами ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч.2). Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.3).

Відповідно до ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

За відсутності угоди між співвласниками про порядок користування земельною ділянкою, розмір частки співвласника на земельну ділянку визначається, виходячи з розміру його частки у будинку, який розташований на цій земельній ділянці.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №466/9302/15-ц, від 17.10.2018 у справі №490/6406/16-ц.

Висновки суду.

Оскільки спочатку будинок було поділено у частках 1/6, 1/6 які належали сторонам спору та 2/3 їхній матері, після якої сторони успадкували ще по 1/3 частині то їхні частик в будинку є рівними.

З огляду на наведене вбачається що й розмірі часток у земельній ділянці, яка призначена для обслуговування будинку також має бути рівним.

Окрім цього після матері сторонам спору видано свідоцтва про право власності по 1/3 частині земельної ділянки, що відповідає розміру часток у праві власності на будинок. Такі рішення нотаріуса не оскаржувалися відповідачем.

З огляду на наведене доводи позивача є вірними.

Позивач має право на пред`явлення позову про визначення розміру частки у спільній сумісній власності, адже це призведе до правової визначеності, змінить порядок здійснення права власності та дозволить позивачу розпоряджатися своєю часткою.

Викладений висновок підтверджується також постановою Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №570/4795/20, у якій залишено без змін рішення судів про визначення розміру частки.

Вказаним спростовуються заперечення представника відповідача про неналежність заявленої позивачем вимоги.

Доводи представника відповідача про зміну розміру земельної ділянки суд відхиляє.

Так, предметом дослідження у даній справі є сформована земельна ділянка із визначеними мажами та площею.

Самовільно захоплена відповідачем земельна не є предметом спору, а факт захоплення іншої землі не впливає на розмір часток сторін спору у земельній ділянці із кадастровим номером :02:241:0032.

За вказаних обставин позов підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат.

Із відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Інших витрат до стягнення позивачем не заявлено.

З урахуванням наведеного суд

У Х В А Л И В :

Позов задовільнити.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку із кадастровим номером :02:241:0032, площею 0,0435 га, розташовану на АДРЕСА_1 визнавши за ОСОБА_3 частину та ОСОБА_4 частину право власності на вказану земельну ділянку.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 968,96 грн. на відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 16.01.2025.

Суддя: В.І. Цитульський