ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 лютого 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5186/24

Головуючий у першій інстанції Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/250/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Чернігівводоканал», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2024 року (ухвалене у м. Чернігові, проголошене о 12 год 04 хв, повний текст складено 01 листопада 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому, уточнивши позовні вимоги, просила зобов`язати відповідача у місячний термін привести каналізаційний колодязь, який розташований біля буд. АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог п. 8.8. ДБН В 2.5-75: 2013 року «Каналізація зовнішні мережі та споруди» та Правил благоустрою м. Чернігова, затверджених рішенням Чернігівської міської ради від 24 грудня 2019 року.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що відповідно до протоколу зборів мешканців приватного сектору по АДРЕСА_2 від 03 лютого 1989 року ними проголосовано за будівництво каналізаційної лінії на указаній вулиці. Оформлення робочих проектів каналізації житлових будинків кожен здійснював окремо. Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2023 року позивачка є власником каналізаційної мережі, що проходить по вул. Бобровицька в бік перехрестя вулиць Бобровицька та В. Ганцова, з подальшим проходженням через перехрестя вулиць Пухова та Всіхсвятської до буд. АДРЕСА_3 . Оскільки з КП «Чернігівводоканал» не підписано акту розмежування балансової належності каналізаційних мереж, наразі невідомо, які саме об`єкти входять до належної позивачці каналізаційної мережі.

Указувала, що відповідач є власником кв. АДРЕСА_4 , і ним без будь-яких погоджень з мешканцями приватного сектору по АДРЕСА_2 було збудовано та підключено до каналізаційної мережі позивачки каналізаційний колодязь, яким користуються мешканці буд. АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_2 . Зазначений каналізаційний колодязь перебуває в аварійному стані. Позивачка не користується ним, не є власником земельної ділянки, на якій він розташований, і не була замовником його будівництва. 05 жовтня 2023 року КП «Чернігівводоканал» винесло припис та зобов`язало позивачку в термін до 12 жовтня 2023 року привести каналізаційний колодязь у відповідність до вимог п. 8.8. ДБН В 2.5-75: 2013 року «Каналізація зовнішні мережі та споруди» та Правил благоустрою м. Чернігова. З цим приписом ОСОБА_1 не погоджується, оскільки не являється балансоутримувачем спірного каналізаційного колодязя, аварійний стан якого може зумовити руйнування всієї каналізаційної мережі, загрожує нормальному функціонуванню каналізаційної системи, яка належить позивачці, а також життю і здоров`ю оточуючих, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2024 року без видалення суду до нарадчої кімнати залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 75-76).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення незаконним та посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до помилковості висновку суду про те, що лише технічна документація на каналізаційну мережу дасть можливість визначити, які інженерні споруди, в тому числі, і каналізаційні колодязі в ній знаходяться та кому вони належать.

Сторона позивача зазначає, що спірну каналізаційну мережу збудовано у 1989-1990 роках. Відповідач приєднався до існуючої мережі водовідведення через спірний колодязь у 2009 році. Колодязем користуються мешканці буд. АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_5 , проте, встановити конкретних користувачів каналізаційної мережі ані в КП «Чернігівводоканал», ані в органах поліції не виявилося можливим. У технічних умовах на підключення об`єкту до міської каналізації кожного з указаних споживачів відображено спірний колодязь, тобто саме вони є відповідальними за його безпечну експлуатацію та збереження цілісності.

Наголошує на тому, що спірний колодязь знаходиться в аварійному стані, у нього відсутня кришка та обойма, що погрожує безпечній експлуатації каналізаційних мереж та може призвести до аварійної ситуації на дорозі, тому КП «Чернігівводоканал» зобов`язало позивачку привести каналізаційний колодязь у відповідність з вимогами ДБН. Проте ОСОБА_1 не являється ані споживачем спірного каналізаційного колодязя, ані замовником його будівництва, ані власником земельної ділянки, на якій розташована технічна споруда.

Звертає увагу суду на те, що між позивачкою та КП «Чернігівводоканал» не підписувався акт розмежування балансової належності каналізаційних мереж, що проходять по вул. Бобровицька в бік перехрестя вул. Бобровицька та В. Ганцова з подальшим проходженням через перехрестя вул. Генерала Пухова та Всіхсвятської до буд. 7-б, тобто, на даний час взагалі невідомо, де проходить межа та які об`єкти входять до каналізаційної мережі, яка належить позивачці на праві власності. ОСОБА_1 не являється споживачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачем ОСОБА_2 та третіми особами відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача ОСОБА_2 , третю особу ОСОБА_3 , представника третьої особи КП «Чернігівводоканал», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на підставі рішення суду від 02 червня 2023 року позивачка набула право власності на каналізаційну мережу, що проходить по вул. Бобровицька в бік перехрестя вулиць Бобровицька та В. Ганцова, з подальшим проходженням через перехрестя вулиць Генерала Пухова та Всіхсвятської до буд. АДРЕСА_3 . Після набуття позивачкою права власності на зазначену каналізаційну мережу технічну документацію на неї не розроблено.

Районний суд констатував, що без технічної документації на каналізаційну мережу, право власності на яку визнано за позивачкою, неможливо встановити, які саме об`єкти входять до цієї мережі та належать позивачці. Лише технічна документація на каналізаційну мережу дасть можливість визначити, яка система каналізації наявна, які інженерні споруди, в тому числі і каналізаційні колодязі на ній знаходяться та їх приналежність тощо.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 03 лютого 1989 року мешканцями приватного сектора по АДРЕСА_2 на зборах прийнято рішення щодо будівництва та прокладання каналізаційної мережі по АДРЕСА_2 , яке оформлено відповідним протоколом зборів (а.с. 8). Каналізаційну мережу побудовано та прокладено у 1989-1990 роках, що не оспорюється сторонами.

28 жовтня 2009 року КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради видало ОСОБА_2 технічні умови № 679 на підключення житлового будинку на правах приватної власності до міської каналізаційної мережі за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 66). Відповідно до п. 1.2 розділу «Умови каналізування» місцем приєднання каналізаційного випуску від домоволодіння є АДРЕСА_1 в існуючому каналізаційному колодязі.

На замовлення ОСОБА_2 від 22 жовтня 2009 року ПП «Проектно-Аудиторська Фірма ЕКОТОН» виготовлено виконавчий проект водовідведення житлового будинку АДРЕСА_6 (а.с. 65-68).

04 листопада 2009 року КП «Чернігівводоканал» надало ОСОБА_2 дозвіл № НОМЕР_1 на будівництво каналізації в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_6 , згідно з проектом, затвердженим КП «Чернігівводоканал» (а.с. 64).

12 листопада 2009 року між ОСОБА_2 (замовник) та КП «Чернігівводоканал» (підрядник) укладено договір № 181/11-09, за умовами якого підрядник прийняв на себе виконання комплексу робіт з обстеження підключення до існуючої мережі водовідведення Д 250 мм за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 69).

Актом виконаних робіт щодо підключення до існуючої мережі водовідведення Д 250 мм за адресою: АДРЕСА_6 підтверджується виконання замовлених ОСОБА_2 робіт (а.с. 71).

08 грудня 2011 року між КП «Чернігівводоканал» та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг постачання холодної води і водовідведення, за умовами якого виконавець зобов`язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (а.с. 72-73).

Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 січня 2014 року кв. АДРЕСА_4 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках по 1/3 частині (а.с. 74).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2023 року визнано за ОСОБА_1 право власності на каналізаційну мережу, що проходить по АДРЕСА_7 , з подальшим проходженням через перехрестя вулиць Генерала Пухова та Всіхсвятської до буд. АДРЕСА_3 (а.с. 6-7).

Зі змісту акту № 1793 від 05 жовтня 2023 року, складеного представником КП «Чернігівводоканал, вбачається, що при обстеженні каналізаційного колодязя біля буд. АДРЕСА_1 був встановлений факт відсутності обойми та кришки каналізаційного колодязя, що є порушенням п. 9.1.6 Правил благоустрою м. Чернігова, п. 8.8. ДБН В 2.5-75:2013 року «Каналізація зовнішні мережі та споруди». Указаний каналізаційний колодязь збудований на каналізаційній мережі, право власності на яку рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2023 року визнано за позивачкою, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_1 винесено припис, за яким її зобов`язано у термін до 12 жовтня 2023 року привести каналізаційний колодязь у відповідність до вимог п. 8.8. ДБН В 2.5-75:2013 року «Каналізація зовнішні мережі та споруди» та Правилам благоустрою м. Чернігова, які затверджені рішенням Чернігівської міської ради від 24 грудня 2019 року. Зазначено, що у разі невиконання припису у зазначений строк позивачці буде обмежено надання послуг та складено адміністративний протокол за ст. 152 КУпАП (а.с. 13).

У листі КП «Чернігівводоканал» від 09 жовтня 2023 року, адресованому ОСОБА_1 , зазначено, що їй, як балансоутримувачу каналізаційної мережі, необхідно в термін до 16 жовтня 2023 року привести каналізаційний колодязь до належного технічного стану (відремонтувати). Також позивачку повідомлено про те, що КП «Чернігівводоканал» може проводити роботи по ремонту колодязів за умови укладення відповідного договору на виконання цих робіт (а.с. 12).

Звернувшись з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, ОСОБА_1 зазначала, що є власницею каналізаційної мережі по вул. Бобровицькій у м. Чернігові. Відповідач, будучи власником кв. АДРЕСА_4 , без погоджень з позивачкою та мешканцями приватного сектору по АДРЕСА_2 збудував та підключив до каналізаційної мережі позивачки каналізаційний колодязь, яким користуються мешканці двох приватних будинків. Указувала, що аварійний стан каналізаційного колодязя може привести до руйнування всієї каналізаційної мережі, загрожує нормальному функціонуванню каналізаційної системи, яка належить позивачці, життю і здоров`ю оточуючих, що і зумовило звернення з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення населених пунктів України визначають Правила користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 (далі Правила).

Згідно з п. 1.2 Правил (в редакції, чинній у 2009 році) технічні умови це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта архітектури, які мають відповідати його розрахунковим параметрам, у тому числі водопостачання та водовідведення, а також особливих умов.

Відповідно до п. 4.1 Правил (в редакції, чинній у 2009 році) для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику необхідно отримати технічні умови відповідно до Порядку надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення об`єкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Як встановлено у справі та не заперечується сторонами, каналізаційну мережу по АДРЕСА_2 згідно з рішенням зборів мешканців приватного сектору побудовано та прокладено у 1989-1990 роках. Відповідач приєднався до існуючої мережі водовідведення через спірний каналізаційний колодязь у 2009 році, про що свідчать видані КП «Чернігівводоканал» технічні умови № 679.

І в суді першої інстанції, і під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 , заперечуючи проти позову, пояснював, що каналізаційний колодязь знаходиться біля буд. АДРЕСА_1 , а не на території його домоволодіння. З 1988 по 2009 рік за адресою проживання його родини не було ні водопостачання, ні водовідведення, для потреб використовувалася вода з колонки. Лише у 2009 році відповідач приєднався до систем централізованого водопостачання та водовідведення. На час його приєднання до цих систем каналізаційний колодязь вже існував, ним користуються також мешканці буд. АДРЕСА_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2023 року за ОСОБА_1 визнано право власності на каналізаційну мережу, що проходить по вул. Бобровицька в бік перехрестя вулиць Генерала Пухова та Всіхсвятської до буд. АДРЕСА_3 . Наведене рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили.

Отже, КП «Чернігівводоканал» видало у 2009 році ОСОБА_2 технічні умови на підключення кв. АДРЕСА_4 до каналізаційної мережі з існуючим спірним каналізаційним колодязем до набуття позивачкою права власності на каналізаційну мережу.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під предметом доказування розуміється коло юридичних фактів, від встановлення яких залежить рішення справи по суті, зокрема, факти підстави позову і заперечень проти нього. В практичній площині завдання доказування полягає не стільки в тому, щоб встановити істину, скільки в тому, щоб з`ясувати, чиї твердження про факти, позивача чи відповідача, найдостовірніші. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, встановлені апеляційним судом обставини цієї справи та наявні в ній письмові докази з урахуванням їх допустимості та узгодженістю між собою не дозволяють зробити висновок про виникнення між сторонами зобов`язальних відносин, як на цьому наполягає позивачка, оскільки останньою не надано належних, в контексті ст. 76-80 ЦПК України, доказів того, що спірний каналізаційний колодязь був збудований та підключений до каналізаційної мережі саме відповідачем. Твердження позивачки про незаконність дій ОСОБА_2 є припущеннями, оскільки не підтверджені належними доказами, а отже на них не може ґрунтуватися доказування і судове рішення.

Крім цього, за обставинами справи встановлено і сторонами не заперечується, що спірним каналізаційним колодязем користується не лише родина відповідача, а і мешканці буд. АДРЕСА_2 , які до участі у цій справі не залучені.

З матеріалів справи вбачається, що каналізаційна мережа, на яку за ОСОБА_1 рішенням суду визнано право власності, у тому числі і спірний каналізаційний колодязь, будувалася у 1989-1990 роках. Зазначена каналізаційна мережа на балансі ні у фізичних осіб, ні у юридичних осіб, в тому числі і в КП «Чернігівводоканал» не перебувала, її технічні складові не визначено у належний спосіб.

Набувши право власності на каналізаційну мережу в судовому порядку, ОСОБА_1 технічну документацію на неї не виготовила. Таким чином, в матеріалах цієї справи відсутній відповідний акт розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, або інший відповідний документ, який визначає майнову належність колодязя та особу/осіб, відповідальних за його експлуатацію. Тобто в матеріалах цієї справи відсутні документи, складені між позивачкою, як власницею каналізаційної мережі, та її споживачами, виходячи з яких суд міг би зробити висновок про те, які саме об`єкти включені до каналізаційної мережі ОСОБА_1 , а також про те, кому належить спірний колодязь і на кого покладено відповідальність за його експлуатацію, ремонт та усунення аварійних ситуацій.

Наразі в матеріалах справи наявний лише припис КП «Чернігівводоканал», яким саме на позивачку покладено обов`язок усунути аварійну ситуацію. Хоча ОСОБА_1 зазначає про незгоду з указаним приписом, він є чинним і нею у встановленому порядку не оспорений.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що без складання технічної документації на каналізаційну мережу, право власності на яку визнано за позивачкою, неможливо встановити, які об`єкти являються її складовою та належать ОСОБА_1 , а також розмежувати майнову належність та експлуатаційну відповідальність сторін щодо спірного каналізаційного колодязя.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити певні дії. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і не дають підстави для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко