Справа № 297/4305/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Фазекаш Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 30 914 гривень.

Позов мотивований тим, що 15 лютого 2014 року ОСОБА_1 з ОСОБА_2 уклала шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак подружнє життя не склалось і 24 листопада 2017 року рішенням Берегівського районного суду шлюб між ними було розірвано.

З серпня 2017 року донька проживає з позивачкою за адресою її реєстрації. Крім того, рішенням Берегівського районного суду від 25 жовтня 2022 року визначено постійне місце проживання доньки з позивачкою. Відповідач не бажав добровільно брати участь в утриманні доньки, тому в листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Берегівського районного суду про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення нею повноліття.

У зв?язку з тим, що витрати необхідні для виховання та прожиття дитини з часом збільшились ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про збільшення аліментів на утримання малолітньої доньки з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2500 гривень. Рішення Берегівського районного суду від 15 квітня 2020 року було збільшено розмір стягуваних аліментів на вказану суму.

Позивачка вказує, що донька часто хворіє на респіраторні захворювання, тому позивачка змушена залишатись з нею вдома і нести витрати на лікування, доходи в цей період є мінімальними. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере. Для купівлі одягу, взуття, приладдя для розвитку дитини відповідач коштів не надає. Такі витрати позивачка несе самостійно. Крім цього, дитина розвивається, їй подобається відвідувати різноманітні гуртки, навчатись у музичній школі, відвідувати музеї, галереї, брати участь у змаганнях і т.д. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку та завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. Зі слів відповідача він працює і має високий дохід. Аліменти відповідач нікому більше не платить, у шлюб після розлучення не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає.

Прохання позивачки розподілити витрати, пов?язані з навчанням і утриманням дитини відповідач ігнорує. Батько дитини зобов?язаний нарівні з матір?ю дитини брати участь у її утриманні, забезпечувати її виховання, освіту, розвиток тощо. Кошти на утримання дитини повинні бути достатніми. Відповідач є молодою, здоровою, працездатною людиною, має постійне місце роботи та високий дохід, має рухоме і нерухоме майно, та є фінансово спроможним сплачувати аліменти.

Крім того, з часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які позивачка оплачує самостійно. Хоча електроенергія та газ потрібні і для проживання дитини. Також значно зросла вартість продуктів харчування. Відповідач зараз сплачує аліменти в розмірі 2 500 гривень на місяць. Однозначно, що впродовж місяця дитині треба не тільки лікуватися та навчатися. Однак на більше відповідач коштів не надає і всі витрати позивачка несе самостійно. Сплачуваний відповідачем розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дитини.

Такими самими загальновідомими та загальнозрозумілими обставинами є те, що внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації до України та воєнних дій, які тривають на час пред?явлення позову та вочевидь триватимуть на час судового розгляду справи, купівельна спроможність населення України значно знизилася, що має наслідком, серед іншого, додаткові матеріальні труднощі в забезпеченні належного утримання дітей, маючи на своєму утриманні малолітню дитину позивачка поза будь-яким обгрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дитини, так і її виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дитину та організацію її життя.

У зв?язку з вищенаведеним є очевидним, що витрати необхідні для виховання та прожиття дитини збільшились, а тому позивачка просить збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати в її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки в розмірі 5 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку.

Відповідач має квартиру в центрі міста Ужгород, проживає фактично зі своїми батьками, інших дітей на утриманні та вихованні не має, не бере участі у додаткових витратах на дитину. Наразі розмір аліментів, які сплачує відповідач, не покриває навіть половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини. Всі речі, необхідні для дитини позивачка купує самостійно, оплачує рахунки за комунальні послуги, за лікування, за оздоровлення, за гуртки спрямовані на фізичний та духовний дитини та ін. Відповідач є працездатною особою у продуктивному віці, здатний і має можливість заробляти своєю працею кошти і реалізує її на свій розсуд, спроможний заробляти кошти на власне утримання та для виконання обов?язку з надання достатнього утримання своїй дитині.

Так, донька має здібності до науки, в тому числі до математики і для розвитку її здібностей в період з 2021 року по січень 2022 року вона навчалась у школі усного рахунку Соробан, в результаті чого позивачкою понесені витрати у сумі 7 280 гривень. З 2022 року по 2023 рік донька активно займалась танцями у гуртку «Денс клаб Ісіда», що сприяло її фізичному розвитку. Однак тільки незначна частина квитанцій про оплату за заняття та костюми збереглась, на загальну суму 2 238 гривень. Крім того, для розвитку мовних здібностей доньки з англійської мови вона навчається у центрі позашкільної освіти «Флеш», у зв?язку з чим позивачкою понесені витрати у сумі 9 770 гривень за оплату за навчання та підручник. Донька має хист до співу і музики, а тому з вересня 2020 року по теперішній час навчається у Берегівській школі мистецтв у класах вокалу та фортепіано. З вказаний період позивачкою понесено витрати на оплату за навчання у музичній школі 17 090 гривень. Крім того, понесено витрати у сумі 13 200 гривень на забезпечення шкільного харчування дитини з вересня 2020 року по травень 2024 року. Також, у літку 2024 року, а саме з 15 серпня по 23 серпня, позивачкою забезпечено оздоровлення доньки у дитячому таборі «Таємниці Цивілізації» на суму 12 250 гривень.

Усі наведені ОСОБА_1 витрати, на загальну суму 61 828 гривень сплачені нею особисто, відповідач не забажав брати участь у додаткових витратах на доньку та її розвиток.

Батьки зобов?язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Порушене позивачкою питання про участь відповідача у додаткових витратах на дитину, відповідатиме інтересам дитини, моральним засадам суспільства та принципам добросовісності і справедливості також вирішення питання про аліменти на дитину відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав, однак від представника відповідача адвоката Попович Ш.О. отримано клопотання, згідно якого вимогу відносно стягнення додаткових витрат в сумі 30 914 грн. відповідач визнає в повному обсязі, однак відносно аліментів просить суд врахувати, що на даний час, ураховуючи діючу судову практику та фактичні обставини, просить суд призначити аліменти в розмірі 3 500 грн. Згідно тверджень відповідача він на даний час не працевлаштований, стабільно високих доходів не має, а квартира АДРЕСА_1 не належить відповідачу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Рішенням Берегівського районного суду від 24.11.2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 13).

Рішенням Берегівського районного суду від 15.04.2019 року збільшено розмір стягуваних аліментів встановлених судовим наказом Берегівського районного суду від 22.11.2017 року та стягнено з ОСОБА_2 аліменти в користь позивачки ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14).

Рішенням Берегівського районного суду від 25.10.2022 року визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 15).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі з 01 січня 2025 року 3 196 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (тобто на даний час 1 598 гривень). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (тобто 3 196 гривень).

Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Таким чином, у зв`язку із прийнятими змінами у сімейному законодавстві з 28.08.2018 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років не може бути меншим ніж 1598 грн..

Встановлено та позивачкою доведено, що з часу винесення рішення суду про збільшення розміру стягуваних аліментів в сумі 2 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття збільшилися витрати на утримання доньки.

Судом встановлено, що доньці сторін виповнилося 10 років.

При цьому, суд враховує матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який як зазначив його представник, на даний час не працевлаштований та стабільно високих доходів не має, проте аліменти у розмірі 2 500 грн. сплачував починаючи із 2019 року щомісяця та заборгованості зі сплати аліментів не має.

Таким чином, враховуючи, що позивачці необхідно утримувати неповнолітню доньку, що розмір аліментів стягнутих за рішенням суду від 15.04.2019 року є недостатнім для утримання дитини, у зв`язку із зміною матеріального становища позивачки та відповідача, а також те, що позивачка не довела суду обґрунтованість стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 5 000 гривень щомісячно, а відповідач обгрунтовано неспроможний сплачувати аліменти на утримання доньки в сумі 5 000 гривень, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити частково, а саме стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання їхньої неповнолітньої доньки в розмірі 4 000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, вимоги позивачки щодо стягнення на її користь додаткових витрат на утримання доньки в розмірі 30 914 грн. підлягають задоволенню.

Так, позивачкою документально підтверджені додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 на загальну суму 61 828 грн., які відповідач фактично визнав.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.

Судові витрати з відповідача слід стягнути згідно ст. 144 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в користь держави (1 211,20 + 968,96 = 2 180,16).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263, 265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», абз. 4 п. 17, абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ч. 2 ст. 182, ч. 3 ст. 181, ст. 184, ст. 185, ст. 192 СК України,

рішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 30 914 (тридцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень.

Збільшити розмір стягнених аліментів встановлених рішенням Берегівського районного суду від 15 квітня 2019 року та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 2 180 (дві тисячі сто вісімдесят) гривень 16 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Лайош ГАЛ