РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Білоуса Ю.Б.

за участю секретаря с/з Назара Р.М.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу щодо заінтересованої особи ОСОБА_2 обмежувального припису строком на шість місяців із визначенням певних тимчасових обмежень його прав, зокрема:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб, ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ., за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами, ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву мотивує тим, що з 07 листопада 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заявник разом із чоловіком, заінтересованою особою по справі ОСОБА_2 , та дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Мотивуючи необхідність видачі обмежувального припису щодо чоловіка ОСОБА_2 зазначила про наступне.

Чоловік ОСОБА_2 регулярно вчиняє щодо неї домашнє насильство протягом тривалого часу, свідками чого часто стають спільні діти. Чоловік зловживає алкоголем, після чого стає агресивний та неконтрольований. Він лається нецензурною лексикою до неї та дітей, систематично провокує конфлікти та скандали. ОСОБА_6 виганяє її з дому, у всьому звинувачує, не дає спати вночі. Крім цього, він кидається важкими предметами, розбиває вазони. Оскільки вони всі разом живуть в одній кімнаті, діти постійно є свідками домашнього насильство, через що переживають неабиякий стрес.

ОСОБА_2 неодноразово її штовхав, після чого в неї залишалися тілесні ушкодження, кидався в неї предметами. Матір ОСОБА_2 також настроєна проти заявниці, коли вона хоче викликати поліцію, жінка розказує вигадані історії про негідну та аморальну поведінку невістки, цим самим ще більше настроюючи чоловіка проти неї. Так, упродовж кількох років ОСОБА_2 , вчиняє щодо заявниці такі види насильства: Фізичне: з кожним роком чоловік поводить себе все агресивніше, неодноразово штовхав, шарпав, кидався важкими предметами; Психологічне: принижує, ображає, обзиває та залякує мене, заважає спати вночі; Економічне: пошкоджує майно (зокрема, розбивав вазонки, телевізор, псував книжки, розбивав доньці телефон), псує речі домашнього вжитку, погрожує вигнати з власної квартири.

Насильство щодо заявниці часто відбувається на очах спільних неповнолітніх дітей. ОСОБА_2 також може накричати на самих дітей з використанням ненормативної лексики, неодноразово шарпав синів та навіть бив.

У зв`язку із зазначеною систематичною та протиправною поведінкою ОСОБА_2 заявниця змушена була неодноразово звертатись до працівників поліції, за результатами яких було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, які в подальшому розглянуті судом та ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, а також винесено термінові заборонні приписи № 278556 від 19.11.2023 р., № 428254 від 24.03.2024 р.. № 393056 від 24.03.2024 р., № 428253 від 24.03.2024 р., №428416 від 21.04.2024 р. на певний строк, згідно якого заборонено кривднику в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, а також зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. Зазначеної протиправної поведінки заінтересована особа ОСОБА_2 не припинив.

А тому з метою захисту своїх порушених прав заявник в порядку положень ст.350-2 ЦПК України та Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" звернулась до суду з відповідною заявою, яку просить задовольнити.

Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в ній, та просила таку задовольнити. Пояснила, що заінтересована особа ОСОБА_2 є її чоловіком. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем їх спільного проживання, вчиняє відносно неї та спільних дітей постійне домашнє насильство фізичного, психологічного та економічного характеру. Дії чоловіка мають систематичний характер, на зауваження та профілактичні бесіди з працівниками поліції не реагує.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні факту вчинення домашнього насильства щодо заявниці та дітей не заперечив. Однак, зазначив, що має сильні почуття до дружини, шкодує про вчинене.

Ухвалою судді від 28.01.2025 року заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,350-6 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Главою 13 ЦПК України закріплено процесуальні особливості розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису, тобто застосування до кривдника одного чи декількох заходів тимчасового обмеження його прав або покладення на нього обов`язків у зв`язку із доведеністю вчиненого відносно постраждалої особи насильства: домашнього чи за ознакою статі (ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Спеціальними законами, які здійснюють регламентацію вказаної сфери суспільних відносин згідно положень ст.350-2 ЦПК України є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Закон України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях".

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 з 07 листопада 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.16-18).

Заявник ОСОБА_1 разом із чоловіком, заінтересованою особою по справі ОСОБА_2 , та дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11-15).

Звертаючись до суду з вказаною заявою заявник ОСОБА_1 обгруновує мотивованість та підставність подачі такої, а відтак необхідність видачі обмежувального припису тим, що заінтересована особа ОСОБА_2 систематично вчиняє стосовно неї та дітей домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру. На зауваження, неодноразово здійснені працівниками поліції бесіди профілактичного характеру, винесені термінові заборонні приписи та прийняті судові рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не реагує та продовжує свою протиправну діяльність.

У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи

Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На необхідності зазначення заявником у поданій заяві не лише обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, але й доказів, що їх підтверджують з обов`язковим подальшим їх представленням суду, зазначено у положеннях п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, яка закріплює загальні вимоги щодо змісту заяви про видачу обмежувального припису.

Оцінюючи мотивованість та обґрунтованість поданої заявником заяви про видачу судом обмежувального припису на предмет її доказового підтвердження належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами суд виходить з того, що є обгрунтовано доведеним факт вчинення заінтересованою особою ОСОБА_2 відносно заявника систематичного домашнього насильства. Вказані висновки підтверджуються наступним.

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №278556 (а.с.34) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_2 за вчинення 19.11.2023 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої ОСОБА_1 .

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №428254 (а.с.35) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_2 за вчинення 24.03.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої ОСОБА_5 .

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №393056 (а.с.36) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_2 за вчинення 24.03.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалого ОСОБА_3 .

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №428416 (а.с.37) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_2 за вчинення 21.04.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої ОСОБА_1 .

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №428253 (а.с.38) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_2 за вчинення 24.04.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої ОСОБА_1 .

Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №338063 (а.с.39) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно ОСОБА_2 за вчинення 26.01.2025 року домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно постраждалої ОСОБА_1 .

Крім того, постановою Личаківського районного суду м.Львова від 28.05.2024 року у справі №463/3362/24 (провадження №3/463/1159/24) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення 24.03.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_1 ) (а.с.42-43).

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 26.01.2024 року у справі №463/11099/23 (провадження №3/463/161/24) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення 19.11.2023 року домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_1 ) (а.с.44-45).

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 18.06.2024 року у справі №463/4402/24 (провадження №3/463/1406/24) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення 21.04.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_1 ) (а.с.46-47).

Згідно даних аналітичної довідки щодо емоційного стану дитини ОСОБА_7 від 11 січня 2024 р. вказано «Результати психодіагностики свідчать про наявність симптомокомплексів: вербальна агресія, занижена самооцінка, потреба в підтримці, страх, недовіра, конфліктність, комплекс неповноцінності, депресивні тенденції. Висновок: на час обстеження школяр, ОСОБА_8 має неадекватну поведінку, надмірну агресивність, злість, тривожність, дезадаптацію до навчання в школі. Поведінка дитини може віддзеркалювати проблеми, які переживають вдома. У хлопця є потреба в позитивному, емоційному зв`язку з матір`ю та батьком» (а.с.19-20).

У відповідності до висновку, наданого психологом ОСОБА_9 встановлено наступне. Результати психологічного дослідження ОСОБА_3 : «У нас була ситуація, десь рік тому коли ми повернулися в Україну, тато почав битися з ОСОБА_10 і душив ОСОБА_11 , він багато випив та почав душити його, вигнав нас з хати, було холодно і вночі це все було, вдарив мене, я тоді розповів все мамі» « ОСОБА_12 стає дуже напруженим, скутим, коли згадує про минуле, уникав візуального контакту, намагався переключити свою увагу. Це все може бути обумовлено негативними емоціями та переживаннями, які є у ОСОБА_12 щодо спогадів, коли вони почали жити в будинку разом з батьком, яка за невербальними ознаками є стресовою для дитини». Щодо ОСОБА_4 : « Про батька розповідаючи кривиться й зі страхом виражається... Страх також висловлюється у небажанні залишатися з ним вдома «він випиває і може вдарити». При цьому у хлопчика проявляються гострі негативні емоції, почуття страху, розгубленість, тремтять губи та руки (було помітно сильне хвилювання дитини (пальці рук складені у замок, бліде обличчя, затримка дихання, нахили вперед, плечі і голова схилені вперед). Також власна емоційна виразність, що відбивається в викривлені міміки дитини, а саме у словах «він мене душив». При цьому у дитини спостерігалась така пост стресова реакція: вимова стала тихою, затамовував дихання, помітна скутість, напруженість, тривожність, емоції мають негативне забарвлення стосовно спогадів». Щодо ОСОБА_5 : «З усіх відповідей Насті, можна зробити такий висновок, що дівчина має потребу у перебуванні в тісному контакті з матір`ю та братами. Тата вважає не значимою людиною у своєму житті, не проявляє бажання бачити його, існує страх що він може вдарити або зробити щось «він вважає що я погана, нічого не вмію, друга мама, матами мене обзиває, він єдине чого боїться це поліцію, у нього дуже багато злості». Отримані результати та коментарі в ході психодіагностичної роботи з Настею виявили симптомокомплекси тривожності, конфліктності та відчуття неповноцінності сімейної ситуації, що склалася у родині» (а.с.23-30).

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство щодо заявника ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сама заявниця у прохальній частині поданої заяви.

Встановлюючи строк дії обмежувального припису, суд враховуючи позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18 (провадження № 61-7849св19), згідно якої такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видачу обмежувального припису відносно кривдника на строк 6 місяців.

А тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених вимог, а тому вважає, що такі підлягають до задоволення з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. 350-2, 350-6,350-8 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис щодо кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на строк 6 (шість) місяців:

- перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ., за адресою: АДРЕСА_2 .

- вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису у відповідності до вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Львівське районне управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Білоус Ю. Б.