Провадження №: 2/755/1180/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Мартюк К.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, який в подальшому розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від

21 грудня 2016 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , 2012 року народження.

Після розірвання шлюбу син сторін залишився проживати разом із позивачем. З 2017 року відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпечені сина, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та порушує право дитини на належний рівень життя необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. ОСОБА_2 є працездатним, отримує дохід, має у власності нерухоме майно та транспортний засіб, інших осіб на утриманні не має, а тому може щомісячно сплачувати сину аліменти в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено строки для подання відповідних заяв по суті.

14 листопада 2024 року (вхід. № 62667) від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив позов задовольнити частково, стягнувши з нього на утримання сина ОСОБА_3 5 000 грн щомісячно. Зокрема, зазначив, що дійсно від шлюбу з позивачем у них народився син ОСОБА_3 , який після розлучення залишився проживати з позивачем, а відповідач, в свою чергу, щомісячно сплачує кошти на утримання сина та купує йому необхідні для навчання та розвитку речі. Відповідач наразі не працює та постійного доходу не має, а нерегулярних заробітків вистачає на їжу та предмети першої необхідності, однак, і за таких умов ОСОБА_2 намагається матеріально забезпечувати сина, сплачуючи на його утримання 5 000 грн щомісячно. Зазначає, що відповідач проживає в квартирі, яку успадкував після смерті своєї матері, однак право власності на вказану квартиру ще не оформив, іншого нерухомого майна у власності також не має, а наявний у нього на праві власності легковий автомобіль відноситься до бюджетних транспортних засобів, який відповідачем наразі майже не використовується через скрутне матеріальне становище, доходів не приносить. На підставі викладеного просив позов задовольнити, стягнувши з нього аліменти в розмірі 5 000 грн.

26 листопада 2024 року (вхід. від 27 листопада 2024 року № 65274) через систему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: витяг з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; роздруківки з інтернет-сайтів з продажу нерухомого майна та транспортних засобів (OLX, AutoRia).

06 січня 2025 року (вхід. від 07 січня 2025 року № 588) через систему «Електронний суд» від позивача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких остання просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_2 не довів свою неспроможність сплачувати на утримання сина 10 000 грн щомісячно, а посилання відповідача на скрутне матеріальне становище не відповідає дійсності, оскільки він має достатній дохід надаючи послуги з обслуговування кондиціонерів, маючи автомобіль, який використовує в роботі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 05 лютого 2025 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, просить врахувати зазначене ним у відзиві та стягнути аліменти в розмірі 5 000 грн.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

05 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 1447 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась спільна дитина - син ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, актовий запис № 3051.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 755/17490/16-ц).

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 09 жовтня 2024 року

№ 835555, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 . За зазначеною адресою зареєстрована також позивач ОСОБА_1 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від

09 жовтня 2024 року № 835562.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від

15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Згідно із Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 25 листопада 2024 року, на відповідача

ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб: автомобіль марки «Volkswagen», модель - Transporter, рік випуску - 2024, дата останньої реєстрації - 21 серпня 2024 рік.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу на праві власності належить гаражний бокс № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 55840179 від 21 грудня 2020 року засвідчене Приватним нотаріусом КМНО Чайкою І.Г.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачем, оскільки визначення такого способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину - це безумовне право стягувача аліментів.

Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум у 2024 році складає: для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет» мінімальний розмір заробітної плати з 1 квітня 2024 року - 8 000 гривень.

Відповідач є працездатним, інших дітей не має, інших стягнень на утримання непрацездатних осіб також не має, доказів протилежного суду не надано. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено. Крім того, відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на дитину, однак заперечує щодо визначеного позивачем розміру в 10 000,00 грн, погоджується на суму в 5 000,00 грн.

Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у мінімальному гарантованому передбаченому законом розмірі, водночас, також не вбачає підстав для стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі 10 000,00 грн, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач має такий дохід, який би був достатнім для сплати аліментів саме у такому розмірі, враховуючи положення статті 182 СК України, і враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які позивач посилається.

Позивач не довела, що відповідач має більші доходи і, що він спроможний виплачувати аліменти у вказаному нею розмірі. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків і в даному випадку зазначає, що позивачем не надано належних доказів розміру матеріального забезпечення спільної дитини сторін самою ОСОБА_1 .

Водночас, при визначенні майнового стану відповідача і його спроможності сплачувати аліменти, суд виходить з розміру мінімальної заробітної плати, розміру аліментів, які відповідач погоджується сплачувати, та бере до уваги наявність у ОСОБА_2 легкового автомобіля 2024 року випуску, нерухомого майна у вигляді гаражного боксу, а також ненадання відповідачем доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища, як зазначалось останнім у відзиві на позовні заяву.

В свою чергу, заявляючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі

10 000 грн, позивачем не зазначено та не надано суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме у такому розмірі.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6 500,00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що відповідатиме інтересам дитини та не порушуватиме прав кожного із сторін.

Суд звертає увагу сторін, що згідно зі статтею 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 02 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про охорону дитинства», статтями 110, 112, 113, 180 - 185, 191 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263 - 265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6 500,00 грн (шість тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 02 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Повне рішення суду виготовлено 05 лютого 2025 року.

Суддя О.О. Хромова