Провадження №4-с/463/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ціпивко І. І.

з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_1 щодо незаконних дій державної виконавчої служби у ВП № 35233531, -

з участю: скаржника ОСОБА_1 , представника боржника ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» Беня Т.Т. та представника Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що 09.10.2012 рішенням по справі №2/1312/650/2012 Личаківського районного суду м. Львова на користь скаржника стягнуто різницю заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу в розмірі 129901 грн. 00 коп. Це рішення набрало законної сили 01.11.2012. Виконавчий лист виданий 09.11.2012, зареєстрований для виконання в Залізничному відділі Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 19.11.2012 відділ виконавчої служби відкрив виконавче провадження. В подальшому виніс постанову про закінчення виконавчого провадження оскільки прийнято рішення про припинення шляхом ліквідації ДП «Львівські авіалінії». 26.03.2024 ухвалою Личаківського районного суду міста Львова справа 463/2260/24 було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №35233531 від 30.11.2012. Відповідно державним виконавцем було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. 19.11.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п.9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що рішення виконано не в повному обсязі, відповідно дії виконавця щодо закінчення виконавчого провадження є протиправними, тому просить скаргу зпдовольнити.

Протоколом автоматичного визначення судді для розгляду скарги від 04.12.2024 визначено суддю Ціпивко І.І.

Ухвалою судді від 09.12.2024 відкрито провадження у справі за скаргою та призначено скаргу до розгляду на 12 грудня 2024 року. 12.12.2024 судове засідання відкладено на 14.01.2025 у зв`язку із неявкою представника Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 14.01.2025 справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці та призначено у судове засідання на 22.01.2025. 22.01.2025 у судовому засідані оголошено перерву до 30.01.2025. 30.01.2025 розгляд справи відкладено на 03.02.2025 у зв`язку із неявкою сторін по справі.

12.12.2024 на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника боржника ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» Беня Т.Т., згідно яких слідує, що рішнням Личаківського районного суду міста Львова від 09.10.2012 №2/1312/650/2012 стягнуто з державного підприємства «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 різницю заборгованості по заробітній платі з врахуванням індексації та компенсації за час вимушеного прогулу в розмірі 129 901, 00 грн. Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 27.06.2024 №2-6182/11 замінено боржника у виконавчому провадженні № 35233531 з ДАП «Львівскі авіалінії» на ДП «МА «Львів» імені Данила Галицького». На виконання вимоги державного виконавця від 04.07.2024 №59434 про оплату заборгованості по ВП № 35233531 ДП «МА «Львів» імені Данила Галицького» здійснило наступні виплати: 104 570,31 різниці заробітної плати (середній заробіток за час вимушеного прогулу); 23 382, 18 грн. прибутковий податок; 1 948, 51 грн. військовий збір; 12 990, 10 виконавчий збір; 469, 00 грн. витрати на проведення виконавчих дій. Відповіно всього виплачено 143 360, 10 грн. Враховуючи наведене вважає, що рішення виконане в повному обсязі, скарга є безпідставною, а постанова про закінчення виконавчого провадження №35233531 відповідає вимогам чинного законодавства.

10.01.2025 представник Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Анна Стасишин подала відзив на скаргу. Згідно поданого відзиву слідує, що у Залізничному відділді державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №35233531 з виконання виконавчого листа №2/1312/650/12 від 09.11.2012 виданого Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з ДАП «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_2 різницю заборгованості по заробітній платі з врахуванням індексації та компенсації за час вимушеного прогулу в розмірі 129 901.00 грн.19.11.2012 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 27.11.2012 державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору. 29.11.2012 державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. 30.11.2012 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч.І ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону), яку разом з оригіналом виконавчого документу було скеровано ліквідатору ДАГІ «Львівські авіалінії» за адресою : м.Львів. Аеропорт ЦА. (матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання відповідно до п.2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями №1829/5 від 07.06.2017.

26.03.2024ухвалою Личаківського районного суду м.Львова у справі №463/2260/24 було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження В11 №35233531 від 30.11.2012.

24.04.2024державним виконавцем було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

17.05.2024 скеровано заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

27.06.2024 ухвалою Личаківського районного суду м.Львова замінено сторону у виконавчому провадженні ВП №35233531 з ДАП «Львівські авіалінії» на Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького». 04.07.2024 держаним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

04.07.2024винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

04.07.2024державним виконавцем скеровано вимогу ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім.Данила Галицького" щодо оплати заборгованості.

22.07.2024по виконавчому провадженню № 35233531 боржником сплачено на депозитний рахунок Відділу кошти в сумі 118029,41 грн., які перераховано наступним чином : 69 та 400 грн. виграти виконавчого провадження, які перераховано на рахунок Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 12990,10 грн. виконавчий збір, який перераховано на користь держбюджету, 104570,31 грн.. які перераховано на рахунок стягувана.

На виконання вимоги державного виконавця, 12.08.2023 на адресу Відділу надійшов лист з ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім.Данила Галицького" щодо виконання вимоги державного виконавця щбдо здійснення наступних оплат: 104570,31 грн. різницю заборгованості по заробітній платі з врахуванням індексації та компенсації за час вимушеного прогулу; 23382,18 грн. прибутковий податок; 1948.51 грн. військового збору; 12990,10 грн. виконавчого збору; 469,00 грн. мінімальні виграти виконавчого провадження. Відповідно на підставі наведеного, 19.11.2024 відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Така постанова законна, а тому у задоволенні скарги просить відмовити.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, просив таку задовольнити.

Представник боржника ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» Бень Т.Т. проти поданої скарги заперечив, просив у задоволенні такої відмовити.

Представника Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Комлик Н.В. проти поданої скарги заперечив, просив у задоволенні такої відмовити.

Суд,заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. У випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження, де скаржник був стягувачем.

09.10.2012 рішенням по справі №2/1312/650/2012 Личаківського районного суду м.Львова на користь скаржника стягнуто різницю заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу в розмірі 129901 грн. 00 коп. Це рішення набрало законної сили 01.11.2012 Виконавчий лист виданий 09.11.2012., зареєстрований для виконання в Залізничному відділі Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

19.11.2012 відділ виконавчої служби відкрив виконавче провадження.

30.11.2012 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження оскільки прийнято рішення про припинення шляхом ліквідації ДП «Львівські авіалінії». Ліквідатором призначено Кальмука Н.Б.

26.03.2025ухвалою Личаківського районного суду м.Львова у справі №463/2260/24 було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №35233531 від 30.11.2012.

24.04.2025державним виконавцем було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

17.05.2025 скеровано заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

27.06.2024ухвалою Личаківського районного суду м.Львова замінено сторону у виконавчому провадженні ВП №35233531 з ДАП «Львівські авіалінії» на Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького». 04.07.2024 держаним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

04.07.2025винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

04.07.2025державним виконавцем скеровано вимогу ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім.Данила Галицького" щодо оплати заборгованості.

22.07.2025по виконавчому провадженню № 35233531 боржником сплачено на депозитний рахунок Відділу кошти в сумі 118029,41 грн., які перераховано наступним чином : 69 та 400 грн. виграти виконавчого провадження, які перераховано на рахунок Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 12990,10 грн. виконавчий збір, який перераховано на користь держбюджету, 104570,31 грн.. які перераховано на рахунок стягувана.

На виконання вимоги державного виконавця, 12.08.2023 на адресу Відділу надійшов лист з ДП "Міжнародний аеропорт "Львів" ім.Данила Галицького" щодо виконання вимоги державного виконавця щбдо здійснення наступних оплат : 104570,31 грн. різницю заборгованості по заробітній платі з врахуванням індексації та компенсації за час вимушеного прогулу; 23382,18 грн. прибутковий податок; 1948.51 грн. військового збору; 12990,10 грн. виконавчого збору; 469,00 грн. мінімальні виграти виконавчого провадження.

19.11.2024 відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, відповідно до вимог закону.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем неправомірно закінчене виконавче провадження, стягнуто виплати неповному обсязі, а саме перераховано кошти у меншому розмірі, ніж це зазначено судовому рішенні.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Досліджуючи надані до суду матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що державним виконавцем в повному обсязі здійснено заходи щодо виконання посадових прав та обов`язків, передбаченихст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток на підставі Постанови 100 обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку (за час вимушеного прогулу, за час затримки розрахунку при звільненні, за час затримки видачі трудової книжки при розрахунку), присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Так відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становища працівника якого поновлено на роботі, оскільки, за цей період у разі перебування на посаді працівник отримав би заробітну плату, із якої також враховувались би податки та збори.

Так державний виконавець дотримався вимог встановлених законом, застосувавши при цьому практику на яку він посилається, зокрема і на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а суд визначає таку суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. У вищевказаному рішенні не зазначено, що вказана сума коштів стягнута без урахування податків і зборів, однак при виконанні даного рішення податки і збори із вказаної суми, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем та, відповідно, підлягають відрахуванню при виплаті працівнику, а тому стягнута за рішенням суду сума коштів зменшується на суму податків і зборів.

У постанові Верховного суду від 18 липня 2018 року у справі 359/10023/16-ц ( провадження 61-14794 св18) та постанові Верховного суду від 07.10.2020 у справі №523/14396/19, які розглянуті іх спірних правовідносин щодо отримання і перерахунку прибуткового податку та військового збору із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виконанні рішення суду в якому не було зазначено, що дані суми стягуються без урахування податків та зборів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є правомірною та такою, що не порушує права скаржника, а тому суд приходить до висновку що у поданій скарзі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд,-

постановив:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо незаконних дій державної виконавчої служби у ВП № 35233531, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 07.02.2025 року.

Суддя І.І.Ціпивко