Справа №635/7513/21
Провадження № 2/635/2217/2025
10 лютого 2025 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Даниленко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві просить суд визнати малолітню ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначила, що житловий будинок АДРЕСА_2 , належав її батьку ОСОБА_4 , померлому в 2009 році, на підставі договору купівлі-продажу. Після смерті батька та матері - ОСОБА_5 , вона прийняла у спадщину вказаний житловий будинок, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була постійно зареєстрована та проживала з батьками за вищевказаною адресою. У житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 . Також, у спірному будинку була зареєстрована дочка - ОСОБА_2 та малолітня онука - ОСОБА_3 , але вони не проживають за місцем реєстрації з 2011 року, дочка з дитиною постійно проживає у власному житлі в АР Крим, але добровільно зніматися з реєстрації у спірному будинку не бажає. В 2018 році позивач звернулася до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 такої, що втратила право користування житловим приміщенням у спірному будинку, оскільки її реєстрація не давала можливості отримати житлову субсидію. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_2 . Рішення набрало законної сили. На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 була знята з реєстраційного обліку. Питання про зняття з реєстраційного обліку малолітньої дитини не ставилося, оскільки реєстрація онуки у будинку не перешкоджала отриманню субсидії. Позивач звернулася із заявою про отримання житлової субсидії і їй було роз`яснено, що за наявності реєстрації малолітньої дитини у будинку вона не має права на отримання житлової субсидії. У зв`язку з тим, що малолітня ОСОБА_8 не проживає за місцем реєстрації, її мати - ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , вважає, що дитина не може залишатися зареєстрованою у вказаному будинку, де не зареєстровані хоча б один з її батьків. Втрата малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 є наслідком припинення у її матері ОСОБА_2 права користування вказаним житловим приміщенням.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.10.2021 прийнято до розгляду суддею Карасави І.О. відкрито провадження по справі та призначено в судове засідання.
Відповідно до розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення зміни до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус судді» справу передану для розгляду за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області, що підтверджується актом приймання-передачі справ та речових доказів від 01.04.2022.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29.12.2023 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.05.2024 справу прийнято до розгляду суддею Даниленко Т.П., відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.12.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Відповідачеві направлені копії позовної заяви з доданими до неї документами із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у встановлений судом строк відзив зі всіма доказами, що підтверджують заперечення проти позову, відповідно до положень ст. 178 ЦПК України, не надав, зустрічний позов не пред`явив.
Третя особа в судове засідання свого представник не направив, одна5к надіслали заяву про розгляд справи без їх присутності.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, у поданій заяві висловила згоду на ухвалення заочного рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, зазначає про таке.
Згідно інформації виконавчого комітету Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області та копії витягу № 62 про зареєстрованих осіб в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 .
Згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2019 ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Згідно акту, складеного депутатом Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області Рижикової Л.Є. від 12.05.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично за вказаною адресою не мешкає з 2011 року, та по теперішній час постійно мешкає в АР Крим, повертатись не збирається.
Згідно із довідкою Вільхівської сільської ради № 287 від 10.02.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 .
Таким чином, з 2011 року і по теперішній час малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цьому будинку не проживають постійно, без поважних причин, жодної участі в утриманні будинку не беруть, особистих речей, що належать їм, та документів в будинку також немає.
Згідно із листа Служби у справах дітей та сім`ї Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області № 20 від 10.02.2025 малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Вільхівської громади не перебуває, разом із матір`ю ОСОБА_2 , проживає на території т.о. АР Крим, тому Служба не має можливості здійснити перевірку та скласти акт умов проживання, а також не може надати суду відповідний висновок про доцільність визнання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України закріплено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Серед іншого, норми статей 15, 16, 386 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.
Відповідачем не надано суду відомостей про існування домовленості щодо збереження за ним права користування належним позивачу будинком, або укладення договору найму між сторонами, предметом якого є спірне домоволодіння.
За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач з дитиною дійсно не проживали у спірному житлі, не проживають та і, з великою імовірністю проживати в спірному житлі не зможуть. Тому відсутні підстави стверджувати про порушення житлових прав неповнолітньої дитини та її реєстрація створює надмірний тягар для власника житла, адже наявність в житлі зареєстрованої дитини, яка там не проживає, суттєво обтяжує правомочності власника житла. Вона не може не лише вільно користуватись, але й розпорядитись своєю власністю. Отже баланс інтересів, про які Верховний Суд, зазначає у своїх висновках, повинен бути дотриманий в обидві сторони.
В такому разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можливо, суд вирішує спір за наявними у справі доказами.
Враховуючи вищенаведене суд констатує, що дієвим способом захисту права власності позивача, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, та дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості, що не проголошуються:
позивач ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;
відповідач малолітня ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , останнє відоме місце мешкання: АДРЕСА_1 ;
Суддя Т.П.Даниленко