Справа № 493/1995/24
Провадження № 2/493/198/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Мясківської І.М.

за участю секретаря Доскоч А.О.,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

03.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення аліментів.

На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Сімейні стосунки з відповідачкою не склалися, тому рішенням Балтського районного суду від 27.04.2012 року їх шлюб розірвано.

Після розірвання стосунків, їх син залишився проживати з відповідачкою, але знаходився на його утриманні. Він постійно надавав матеріальну допомогу та сплачував аліменти на утримання сина відповідно до виконавчого листа 2/1503/390/12 від 28.05.2012 року, а також постійно спілкувався з сином.

В кінці жовтня 2022 року син вирішив жити разом з ним та його новою родиною, оскільки відносини з матір`ю у нього не склалися. Увесь цей час дитина знаходиться на його повному утриманні, мати матеріально сину не допомагає та не приймає участі у його вихованні. Тому, з метою захисту права дитини на належне утримання з боку матері, яка проживає окремо, він звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з матері дитини, однак йому було відмовлено, оскільки рішення Балтського районного суду Одеської області від 27.04.2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 є чинним.

17.07.2023 року згідно заяви ОСОБА_2 виконавчою службою у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист було повернуто стягувачу (постанова ВП № 32892494).

Посилаючись на викладене позивач просить суд припинити стягнення з нього аліментів на користь матері дитини, стягнути аліменти з ОСОБА_2 на його користь на утримання сина ОСОБА_3 , а також визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 28.05.2012 року на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 27.04.2012 року у справі №2/1503/390/12.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.08.2008 року.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 27.04.2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, ОСОБА_4 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 », а також ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

На виконання рішення суду 28.05.2012 року Балтським районним судом Одеської області видано виконавчий лист (№ 2/1503/390/12).

Згідно постанови державного виконавця Балтського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) Сивун В.М. від 19.07.2023 року, виконавчий документ повернуто стягувачу.

Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 1800 від 03.12.2024 року, виданої відділом «ЦНАП» Балтської міської ради Одеської області, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з батьком та зареєстрований з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного.

Згідно ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст.. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено принцип рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей.

Положенням ст. 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04.09.2019 року (справа № 711/8561/16), аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина постійно проживає разом з батьком, що не заперечується відповідачкою.

Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20).

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно положень ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є однією з підстав для закінчення виконавчого провадження.

Таким чином ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки лише припинення стягнення аліментів призведе до закінчення виконавчого провадження за яким з позивача стягуються аліменти.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходить з того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обов`язку батьків піклуватися про свою дитину.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вони проживає.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, викладені в ч. 1 ст. 182 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Виходячи з наведеного, враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, обставин відповідно до ст. 182 СК України, які б перешкоджали стягненню з відповідачки аліментів у розмірі, визначеному позивачем, судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Позивач відповідно до п.3, п. 5 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому з відповідачки на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 150, 173, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273,430, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі.

З дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених рішенням Балтського районного суду Одеської області від 27.04.2012 року в справі №2/1503/390/12.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 28.05.2012 року на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 27.04.2012 року у справі №2/1503/390/12.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.12.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) (Реквізити для оплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (стандарт IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Призначення платежу: 22030106; 10.02.2025 року справа № 493/1995/24).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, в межах суми за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 10.02.2025 року.

С У Д Д Я