Номер провадження: 22-ц/813/1658/25
Справа № 513/711/23
Головуючий у першій інстанції Миргород В.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Драгомерецького М.М., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на додаткове рішення Саратського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Миргород В.С. 04 червня 2024 року у смт. Сарата Одеської області, -

встановила:

14 травня 2024 року Саратським районним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2017 року станом на 14 лютого 2024 року в сумі 39682,87 грн., та 1832,64 грн. судового збору.

20 травня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Натин А.О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, та стягнення з АТ КБ «Приватбанк» понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 8794,70 грн, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Додатковим рішенням Саратського районного суду Одеської області від 04 червня 2024 року стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги у цивільній справі №513/711/23 у розмірі 8974,70 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити витрати на правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що дана справа не є складною, а розмір понесених судових витрат є очевидно завищеним та неспівмірним ні з ціною позову, ні зі складністю справи.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі залишення позову без задоволення - на позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині третьої статті 141 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ст. 137 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 18 липня 2023 року задоволено позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20 червня 2017 року у розмірі 91730,20 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 28 лютого 2024 року заочне рішення скасовано та призначено судовий розгляд у справі.

14 травня 2024 року Саратським районним судом Одеської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2017 року станом на 14 лютого 2024 року в сумі 39682,87 грн. та 1832,64 грн. судового збору.

Згідно з п. 1.1 Розділу І Договору про надання правової допомоги адвокатських послуг від 18 січня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Андрія Натини» в особі директора та адвоката Натини А.О., адвокат, діючи в інтересах Клієнта, здійснюватиме/надаватиме правничу допомогу з усіх юридичних питань, які можуть виникнути в подальшому у клієнта у справі № 513/711/23 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до клієнта.

Згідно п. 55.1 Розділу V Договору, останній набирає чинності з дня підписання сторонами і діє до 31 грудня 2024 року.

Згідно з 2.1 Розділу ІІ вказаного договору, розмір гонорару за надання правової допомоги, згідно з Договором, та порядок його оплати визначається сторонами в додатковій угоді до цього договору, яка є невід`ємною частиною Договору.

Згідно Розділу І Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги адвокатських послуг від 18 січня 2024 року, укладеної між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Андрія Натини» в особі директора та адвоката Натини А.О., сторонами узгоджено розмір адвокатського гонорару за надання правової допомоги, складання процесуальних документів, надання консультацій та представництво інтересів клієнта у справі №513/711/23 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до клієнта, зокрема: надання правової консультації з аналізом документів 1 500,00 грн.; підготовка заяви про перегляд заочного рішення та інших клопотань та заяв в межах розгляду цієї заяви 7000,00 грн.; підготовка відзиву на позовну заяву та інших заяв та клопотань при розгляді справи 7000,00 грн.; представництво інтересів клієнта у судовому засіданні у справі № 513/711/23 в суді першої інстанції 3000,00 грн. за одне судове засідання, в якому братиме учать адвокат.

Відповідно до п. 2.1 Розділу ІІ вказаної Угоди сторонами погоджено, що оплати будуть здійснені на рахунок АБ «Андрія Натини» у АТ КБ «ПриватБанк» після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги (адвокатських послуг) та надання клієнту рахунку на оплату виконаних робіт.

Пунктом 2.2. Розділу ІІ Угоди передбачено, що клієнт оплачує надану правову допомогу частинами до набрання законної сили рішенням суду першої інстанції або протягом 2 робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.

16 травня 2024 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Андрія Натини» в особі директора та адвоката Натини А.О. підписано акт здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг), яким підтверджено, що вартість вищевказаних робіт становить 15500,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 14 травня 2024 року позовні вимоги Банку було задоволено на 43,26%, з урахуванням принципу пропорційності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з Банку на користь відповідача підлягали стягненню витрати на правову допомогу, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 8794,70 грн.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, вищевказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Додаткове рішення Саратського районного суду Одеської області від 04 червня 2024 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Саратського районного суду Одеської області від 04 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 січня 2025 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

М.М. Драгомерецький

О.М. Таварткіладзе