УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

"07" лютого 2025 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши питання про відкриття провадження у справі:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» (, електронна адреса: , місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3),

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

предмет позову: стягнення недоврахованої електричної енергії,

в с т а н о в и в:

9 січня 2025 року (вх.№760/25) уповноважений представник позивача звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму недоврахованої електричної енергії у розмірі 33 315,50 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом скеровано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі.

6 лютого 2025 року надійшла довідка (вх.№3541/25) про місце реєстрації відповідача, та підтверджено її дійсне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, вивчивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку про передачу справи на розгляд іншому суду, виходячи з таких мотивів.

На час виникнення спірних правовідносин постачання електричної енергії фізичним особам регулювалось Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та іншими законодавчими актами.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8.2.5 Правил, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення.

Встановлено, що відповідач з 12.07.2004 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але є споживачем послуг з розподілу електричної енергії, згідно із договором №73250, що надаються за адресою: АДРЕСА_2 .

Зокрема, встановлено, що 15.02.2021 відповідачем підписано заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуги з розподілу електричної енергії № 73250 із додатками.

Згідно із додатком №2 до договору №73250 складено та підписано паспорт точки розподілу електричної енергії комплексу придорожнього сервісу відповідача, розташованого за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Підберізці.

Згідно із додатком №6 до договору №73250 складено та підписано акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін щодо об`єкта споживача, комплексу придорожнього сервісу відповідача, розташованого за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Підберізці.

Згідно із додатком №7 до договору №73250 складено та підписано однолінійну схему ввідно-облікового пристрою комплексу придорожнього сервісу відповідача, розташованого за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Підберізці.

У зв`язку із отриманням документів та присвоєнням адреси по об`єкту «Комплекс дорожнього сервісу» в с. Підберізці поштової адреси: АДРЕСА_2 , сторони уклали додаткову угоду до договору №73250.

30 січня 2024 року сторонами підписано акт про пломбування № 747386 на об?єкті ОСОБА_1 , що за адресою: с. Підберізці поштової адреси: АДРЕСА_2 .

2 лютого 2024 року складено і підписано акт контрольного огляду засобів обліку № 231719 за тією ж адресою.

12 лютого 2024 року при перевірці на об?єкті відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (прилад обліку № 10108465) працівниками ПрАТ «Львівобленерго» виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), про що на місці складено акт про порушення № 037374. Актом зафіксоване порушення: - відсутність пломб з відбитками тавр оператора системи, встановлених на клемній кришці лічильника РІ 7960 ДЕМ 10-8; на захисному оргсклі РІ 7961 ДЕМ 10-8; дії споживача, які призвели до заміни показів засобів вимірювальної техніки, несанкціоноване втручання у параметри багатофункціональних приладів обліку (п.8.4.2, 8.2.4, 2.3.4, 8.2.5, 5.5.5). Акт складено за присутності представника відповідача, Дякович А.Д.

Лічильник електроенергії № 10108465 запаковано в пакет, опломбовано пломбою № UA00101022 та вилучено представниками оператора системи.

Позивачем отримано висновок експертів № 827-Е від 18.07.2024 за результатами експертного трасологічного дослідження, телекомунікаційного та комп?ютерно-технічного дослідження засобу обліку NIK 2303 ARP6 T.1802.MC21 № 10108465.

30 серпня 2024 року відбулось засідання комісії, за результатом якого на підставі акта про порушення ПРРЕЕ № 037374 від 12.02.2024 визначено обсяг та вартість необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ, з проведенням нарахування за період з дати проведення останнього контрольного огляду (02.02.2024) до дати складання акта (12.02.2024) на загальну суму 33 315,50 грн.

Тож, дійсно згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 та довідкою за вх.№3541/25 від 06.02.2025, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте спір виник з приводу стягнення вартості безоблікового споживання електричної енергії у іншому приміщенні - комплексі дорожнього сервісу» ( АДРЕСА_2 ).

Указані відносини, по-перше, виникають з договору на користування електричною енергією; по-друге, з порушення вимог ПРРЕЕ під час споживання електричної енергії, внаслідок чого позивачу завдано збитки, тому за вказаними критеріями можна застосовувати правила альтернативної підсудності, врегульованої ч. 6, 8 статті 28 ЦПК України. Тобто, у випадку застосування правил альтернативної підсудності за ч. 6, 8 ст. 28 ЦПК України, справа належить до територіальної юрисдикції Пустомитівського районного суду Львівської області.

Однак, у даному випадку до Пустомитівського районного суду Львівської області указану справу відносять і правила виключної підсудності.

Крім того, виключна підсудність за правила визначення територіальної юрисдикції спору превалює над будь-якою іншою.

Відповідно до положень статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення. Майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав.

Із пунктів 41, 42 роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» випливає, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю випливає її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 910/6644/18, від 20.03.2024 року у справі № 523/14831/21 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

У постанові Верховного Суду від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 (провадження № 61-35697св18) зазначено, що «правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення».

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18) зазначено, що «правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно».

Обставини цієї справи також свідчать про те, що в цьому випадку спірні правовідносини випливають із договору, який стосується нерухомого майна, розташованого АДРЕСА_2 .

Аналогічний підхід застосовано за результатом перегляду в апеляційному порядку справи № 331/5379/19, про стягнення недоврахованої електричної енергії.

Оскільки позовні вимоги мають явний, очевидний правовий зв`язок із нерухомим майном, тому спір у цій справі виник з приводу нерухомого майна, відтак і підсудність цього спору повинна визначатися за правилами, встановленими статтею 30 ЦПК України, якою регулюються правила виключної підсудності.

Так, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Стаття 32 ЦПК України передбачає, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суддя дійшов висновку про передачу справи за підсудністю за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, що відноситься до територіальної підсудності Пустомитівського районного суду Львівської області.

На підставі наведеного та керуючись ст. 27, 28, п.1 ч.1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 , про стягнення недоврахованої електричної енергії - передати за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу - для відома.

Передачу справи на розгляд вказаного суду за встановленою підсудністю здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Баран О.І.