Дата документу 10.02.2025 Справа № 337/4137/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/546/25 Головуючий у 1-й інстанції: Мурашова Н.А.
Є.У.№ 337/4137/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Бізне Позика» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування зазначає, що 10.02.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями було укладено договір №448547-КС-001 про надання кредиту. Договір було підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, направленим на зазначений ним в анкеті в особистому кабінеті номер телефону. Відповідно до вказаного договору відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 20 000,00грн. шляхом їх перерахування на платіжну карту № НОМЕР_1 , зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 0,86732500% за кожен день користування, разової комісії 3000,00грн., строком до 28.07.2022. 23.02.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 в аналогічному порядку було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №448547-КС-001 від 10.02.2022, відповідно до якого відповідач отримав додатково кредит в розмірі 10 000,00грн., з такими же умовами повернення, комісія за надання додаткового кредиту визначена в розмірі 1500,00грн. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним у визначений договором строк, за весь строк користування кредитом сплатив лише 5370,00грн.

Станом на 28.06.2024 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 71 628,27грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 29 739,80грн., заборгованості за процентами - 39 982,96грн., заборгованості за комісією - 1905,51грн. та суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2024 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика», заборгованість за кредитним договором №448547-КС-001 від 10.02.2022 в загальному розмірі 71 628,27грн.

Виконання рішення суду в цій частині розстрочено ОСОБА_1 на 12 (дванадцять) місяців з дня ухвалення рішення рівними частинами по 5969,03грн. щомісячно.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн. компенсовано ТОВ «Бізнес Позика», за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині безпідставно нарахованої комісії в розмірі 4500 грн. й непропорційно великих відсотків.

Задовольнити позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту з урахуванням частково сплаченої суми заборгованості у розмірі 5300 грн. Крім того, врахувати матеріальне становище та шляхом розстрочення розділити виконання рішення на 12 місяців.

ТОВ «Бізнес Позика» повідомлений про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 . Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження ТОВ «Бізнес Позика» отримало через електронний кабінет 21.01.2025. Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарг без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.

Судом встановлено, що 10.02.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 448547-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до якого відповідач отримав в кредит грошові кошти у розмірі 20 000,00грн. шляхом їх перерахування на банківську карту № НОМЕР_1 , зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 0,86732500% в день, комісії за надання кредиту 3000,00грн., строком до 28.07.2022. Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку дії договору (а.с. 20-23)

П.3.2 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник з повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним. При цьому, протягом строку кредитування процентна ставка нараховується за ставкою, вказаною в п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів.

23.02.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №448547-КС-001 від 10.02.2022, відповідно до якої він додатково отримав в кредит грошові кошти в розмірі 10 000,00грн. (загальна сума кредиту становить 30 000,00грн), зі сплатою комісії за надання кредиту 1500,00грн. (а.с.рк.44)

Вказаний кредитний договір та додаткова угода до нього укладені дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписано позичальником у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», з накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором G-8050 (кредитний договір), G-2001 (додаткова угода).

З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій, здійснених сторонами кредитного договору щодо його укладення, зокрема, 10.02.2022 о 12.41 клієнт увійшов в особистий кабінет та ідентифікувався, о 12.52 ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту, о 13.03 ознайомився з направленою Товариством офертою (пропозицією укласти договір), в 13.04 акцептував оферту та підписав договір, в 13.04 йому відправлено копії підписаного договору з додатками та Правила кредитування на електронну пошту та розміщено їх в його особистому кабінеті. Аналогічні дії вчинені щодо укладання додаткової угоди №1 23.02.2022 у період часу з 10.03 до 10.14. (а.с.31-45,50-52,141-144)

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» підтверджується анкетою клієнта (витягом з ІТС - https:my.bizpozyka.com/), в якій зазначено його персональні дані, а також номер мобільного телефону НОМЕР_2 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , реквізити банківської картки № НОМЕР_1 (а.с.46).

10.02.2022 та 23.02.2023 на адресу електронної пошти відповідача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 були відправлені відповідно примірники укладеного кредитного договору з додатками та додаткової угоди №1 (а.с.141-144).

Згідно з квитанціями платіжної системи «TAC Pay» Товариство перерахувало ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_3 10.02.2022 о 13.06 грошові кошти в розмірі 20 000,00грн., 23.02.2022 о 10.16 - 10 000,00грн. (а.с.47,48).

Згідно з договором про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №83 від 11.11.2020 АТ «ТАСКОМБАНК» (Банк) надає ТОВ «Бізнес Позика» (Партнер) послуги щодо зарахування наданих Партнером Одержувачам послуг, в т.ч. на умовах фінансового кредиту, на рахунки Одержувачів з використанням реквізитів ПК Одержувача, та забезпечує обробку і передачу в МТС даних для належного здійснення зарахування коштів за реквізитами ПК Одержувача, а Партнер зобов`язується сплатити Банку комісійну винагороду на умовах визначених цим договором (а.с.130-139).

Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 16.10.2024 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , в банку емітовано карту № НОМЕР_1 та згідно з випискою з цього банківського рахунку на картку були зараховані перекази 10.02.2022 в сумі 20000,00грн, 23.02.2022 - 10000,00грн. (а.с.170-171)

Згідно з розрахунком позивача (арк.24-30) заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором станом на 07.07.2024 становить 71 628,27грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 29 739,80грн., заборгованості за процентами - 39 982,96грн., заборгованості за комісією - 1905,51грн.

За цим розрахунком та меморіальним ордером (арк.140) ОСОБА_1 24.02.2022 здійснив платіж в сумі 5370,00грн, який зарахований Товариством на погашення кредиту - 260,20грн, процентів - 2515,34грн, комісії 2594,49грн.

Згідно з наданою відповідачем ОСОБА_1 квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» 24.02.2022 о 13.00 він перерахував на рахунок ТОВ «Бізнес Позика» 5370,00 грн, призначення платежу - оплата по кредиту (а.с.105).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно пункту 7 Договору №448547-КС-001 про надання кредиту від 10.02.2022, позичальник підтвердив, що він ознайомлений з Договору про надання кредиту та Правилами, текст, який розміщений на сайті Кредитодавця. Підписанням цього Договору позичальник підтвердив, що до укладання Договору, отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України (а.с.22-23).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Укладення кредитного договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту №448547-КС-001 від 10.02.2022.

Факт звернення до позивача з метою отримання кредиту, прийняття пропозиції укласти кредитний договір, додаткову угоду до нього та їх підписання електронним підписом відповідач ОСОБА_1 фактично в апеляційній скарзі не оспорює.

Щодо доводів ОСОБА_1 в апеляційній сказі про недійсність умов кредитного договору, якими встановлена комісія за надання кредиту, апеляційний суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.1 і 2,5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

На виконання вказаних вимог Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Тобто, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії за надання кредиту.

По даній справі, за змістом укладеного між сторонами 10.02.2022 кредитного договору та 23.02.2022 додаткової угоди до нього сторонами погоджено сплату позичальником/відповідачем ОСОБА_1 комісії за надання кредиту в загальному розмірі 4500,00грн, що не суперечить наведеним вище вимогам закону. Підстав для визнання такої умови нікчемною (недійсною), на що вказує скаржни, колегія суддів вважає, що спростовуються матеріалами справи.

Підписавши договір, ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився з договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст та суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, а також, що до моменту укладання договору отримав всю необхідну інформацію щодо умов кредитування та кредитного посередника.

Таким чином, вказаний кредитний договір з додатковою угодою №1 чинним і обов`язковим для виконання.

З наданих як позивачем, так і відповідачем письмових доказів - розрахунку заборгованості, меморіального ордеру, квитанції АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що 24.02.2022 відповідач ОСОБА_1 сплатив в рахунок повернення кредиту 5370,00грн. Здійснивши такий платіж, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання кредитного договору.

В той же час, встановлено, що ОСОБА_1 порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії у погоджений сторонами в кредитному договорі строк, вказані кошти до цього часу не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 71628,27грн, стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку.

Проценти за користування кредитом нараховувались позивачем відповідно до умов, встановлених п.2.4,3.2. кредитного договору, на фактичну суму заборгованості на розрахунковий період та в межах строку кредитування - до 28.07.2022. Жодних штрафних санкцій за прострочення відповідачем виконання зобов`язання за кредитним договором позивачем не нараховувалось.

В наданому позивачем розрахунку заборгованості вже було враховано сплачені ОСОБА_1 24.02.2022 кошти в сумі 5370,00грн. відповідно до визначеної в договорі черговості, що спростовує зазначені доводи скаржника в апеляційній скарзі.

Крім того, колегія суддів вважає також безпідставними доводами скаржника про наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які є підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання кредитного зобов`язання.

Оскільки, вказане ОСОБА_1 форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), само по собі не звільняє останнього від виконання основного зобов`язання (повернення кредиту, сплата процентів та інших платежів), визначеного кредитним договором, а є підставою для звільнення його від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, та від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за відповідне прострочення з 24.02.2022, що і передбачено п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про відсутність доказів щодо укладання кредитного договором між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 10.02.2022 та отримання відповідачем кредитних коштів спростовуються матеріалами справи.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається, тому у відповідності до норм статей 374,375 ЦПК України оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2024 по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков