ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року місто Київ

Справа № 756/17975/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5556/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Желепи О.В., суддів: Мазурик О.Ф., Стрижеуса А.М.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року (ухвалено у складі судді Шевчука А.В., повний текст рішення складено 18 листопада 2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років на час відкриття спадщини, усунення від права на спадкування спадкоємця другої черги за законом

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з січня 2007 року до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, просила усунути від права на спадкування спадкоємця другої черги - брата померлого ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 стверджувала, що проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 з січня 2007 року, не перебуваючи у шлюбі з іншими особами. Спільних дітей вони не мали.

З травня 2011 по травень 2012 року вони тимчасово мешкали у квартирі її сина, а їхнє житло було здане в оренду, під час чого здійснювалися ремонтні роботи. За час спільного проживання за спільні кошти було придбано садовий будинок, збудовано баню, куплено меблі, побутову техніку, оплачувалися комунальні послуги. ОСОБА_1 організувала проходження ОСОБА_3 курсу навчання водіїв та купівлю автомобіля.

Фактичні сімейні стосунки підтверджуються спільними фото, дозвіллям у колі друзів, а також тим, що ОСОБА_3 обрав ОСОБА_1 довіреною особою при виборі лікаря. Останній страждав на алкогольну залежність та потребував догляду, який отримував саме від позивачки. Водночас його рідний брат, ОСОБА_2 , ухилявся від надання допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора 21.04.2021 відмовила ОСОБА_1 у вступі в спадщину через відсутність підтвердження факту проживання однією сім`єю та наявність спадкоємця другої черги.

Позивачка вважає, що поведінка ОСОБА_2 щодо спадкодавця дає підстави для його усунення від спадкування. Оскільки їй відмовлено у праві на спадщину за законом, вона звертається до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Оболонський районний суд міста Києва рішенням від 04 листопада 2024 року позовні вимоги задовольнив частково.

Встановив факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2007 року до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 908 грн сплаченого судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням в частині незадоволених позовних вимог про усунення від права на спадкування другої черги брата померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 16 грудня 2024 року подала безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення таких позовних вимог.

Узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не встановив обставин того, чи надавав відповідач необхідну допомогу брату з 2007 до дня смерті брата. Відповідач ухилявся від надання допомоги померлому братові, який через свій похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Зазначає, що суду були надані належні докази про стан здоров`я померлого, а тому суд міг переконатися в тому, що ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані, зловживав алкоголем, та у зв`язку із такою залежністю не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування від відповідача. Натомість відповідач не надав суду доказів того, що він як рідний брат, опікувався його справами, надавав моральну підтримку та допомагав матеріально. Суд на вказані обставини та медичну документацію уваги не звернув.

Вважає, що має місце обов`язкова підстава для скасування рішення суду, передбачена п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, оскільки суд не викликав та не допитав у судовому засіданні свідка ОСОБА_4 .

Також в апеляційній скарзі просить постановити окрему ухвалу стосовно Двадцять першої державної нотаріальної контори, оскільки в її діях вбачають ознаки кримінального правопорушення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити з підстав необґрунтованості її вимог.

Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином шляхом доставлення судової повістки-повідомлення до електронного кабінету в ЄСІТС.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 372 колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності представника Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з січня 2007 року мали близькі та довірливі стосунки, що також підтверджується зображенням фотографій останніх (т.1 а. с. 87-97).

У судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у двох та разом із друзями проводили час, подорожували та відпочивали, проводили свята і дозвілля, при цьому зміст наявних доказів та зображень свідчить про усталені відносини між ними, що притаманні подружжю.

Крім того, у судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживали в одному помешканні та здійснювали спільні витрати на його утримання і облаштування. Крім того, ОСОБА_1 надано суду не лише копію свідоцтва про смерть та отриманого нею особисто Лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , а й підтвердження організації та проведення поховання останнього відповідно до Договору-замовлення №1.147839 К від 03.03.2021.

З пояснень відповідача, який є рідним братом померлого ОСОБА_3 суд встановив, що у нього із ОСОБА_1 першопочатково складались гарні, доброзичливі стосунки, з часу знайомства ОСОБА_1 ставилась до ОСОБА_3 як до свого чоловіка і лише згодом, орієнтовно з 2019 року стосунки між ним зіпсувалися.

З відповіді Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 21.04.2021 №1256/02-14/261-2021 вбачається, що за заявою спадкоємця другої черги, рідного брата спадкодавця, ОСОБА_2 , 25.03.2021 нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №261-2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , 1962 року народження. Крім того, роз`яснено черговість прийняття спадщини за законом, а також повідомлено, що на підставі ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Враховуючи вищевикладене, а також у зв`язку з тим, що в уставлений законом строк для прийняття спадщини, до нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини від спадкоємця другої черги спадкування, навіть у випадку отримання ОСОБА_1 рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю остання буде відноситись лише до спадкоємців четвертої черги, а отже не буде спадкоємицею за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

16.09.2021 ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 .

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О.В., пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині незадоволених позовних вимог про усунення відповідача від права на спадкування ОСОБА_2 , а тому апеляційний суд переглядає оскаржуване рішення тільки в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про усунення відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування після померлого ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачка не довела факту перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані, а саме: зловживання алкоголем та того, що у зв`язку із вказаною залежністю він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування від ОСОБА_2

ОСОБА_1 не надала доказів, у яких вказані будь-які рекомендації стосовно того, що ОСОБА_3 потребував стороннього догляду, необхідності надання йому допомоги та необхідності піклуватися про нього. Позивач не довела, що ОСОБА_3 потребував такої допомоги, а якщо і потребував, то саме від ОСОБА_2 за умови отримання її від позивача, не спростувала доводів відповідача на підтвердження того, що він як рідний брат опікувався його справами, надавав моральну підтримку та допомагав матеріально.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та п`ятої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 206/68/15-ц, постанову Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року в справі № 441/509/16).

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: 1) ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; 2) перебування спадкодавця у безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 січня 2023 року у справі № 467/350/21.

Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 29 червня 2021 року у справі № 750/9209/20-ц, від 06 жовтня 2021 року у справі № 741/1714/18, від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/14057/17, від 19 травня 2022 року у справі № 132/2991/20.

У справі, що переглядається позивачка посилалася на те, що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги своєму братові ОСОБА_3 , який, на думку позивачки, перебував у безпорадному стані через залежність від алкоголю.

Разом із цим, на підтвердження обставини перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані надала Довідку від 21 березня 2018 року про те, що ОСОБА_3 пройшов повний курс психотерапевтичного лікування від алкоголізму методом біологічного блоку на 5 років (том 1 а. с. 15-16), а також посилалася на покази свідків.

Колегія суддів зауважує, що вказані докази не можуть вважатися достатніми в розумінні статті 80 ЦПК України, для достовірного висновку про те, що ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані внаслідок зловживання алкоголем.

Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані, зокрема висновку експертизи, позивачем суду не надано.

З урахуванням цього, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність цієї обставини.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що недоведеною також є обставина того, що ОСОБА_3 потребував стороннього догляду, допомоги та/або піклування, до того ж саме від відповідача. Доказів звернення ОСОБА_3 за допомогою до свого брата-відповідача матеріали справи не містять, натомість встановлено, що догляд у необхідному обсязі за ОСОБА_3 здійснювала позивачка.

Таким чином, у справі не встановлено сукупності тих обставин, що є підставою для усунення відповідача від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про усунення відповідача від права спадкування після ОСОБА_3 .

Інші доводи апеляційної скарги спрямовані на переоцінку обставин справи за відсутності обґрунтованих доводів щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, а тому не дають підстав для висновку, що місцевим судом невірно надано правову оцінку зібраним по справі доказам, а тому колегія суддів їх відхилила за безпідставністю як такі, що не є підставою для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Щодо клопотання про постановлення окремої ухвали стосовно Двадцять першої державної нотаріальної контори, оскільки в її діях вбачають ознаки кримінального правопорушення

Згідно зі статтею 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Вважаючи, що в діях Двадцять першої державної нотаріальної контори є ознаки кримінального правопорушення, позивачка вказувала про порушення її спадкових прав, що виявилося у відмові Двадцять першої державної нотаріальної контори у вступі до спадщини померлого ОСОБА_3 .

Колегія суддів зауважує, що відмова Двадцять першої державної нотаріальної контори є законною з огляду на відмову в позові про усунення відповідача від спадкування після померлого ОСОБА_3 , який є спадкоємцем другої черги та має першочергове право на реалізацію своїх спадкових прав перед позивачкою, яка при встановленні факту спільного проживання з ОСОБА_3 стала спадкоємицею четвертої черги.

За таких обставин, колегія суддів не встановила порушень законодавства чи інших недоліків у діяльності Двадцять першої державної нотаріальної контори, а тому в задоволенні клопотання позивачки про постановлення окремої ухвали слід відмовити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Судові витрати

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, відсутні підстави для розподілу витрат на стадії апеляційного провадження відповідно до статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 80, 81, 259, 263, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року - залишити без змін.

Клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2025 року.

ГоловуючийО.В. Желепа
Судді: О.Ф. Мазурик
А.М. Стрижеус