Справа № 175/1804/25
Провадження № 2-з/175/23/25
У Х В А Л А

11 лютого 2025 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Рожкової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2025 року через систему Електронний суд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви в якій представник просив суд постановити ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову і заборонити ОСОБА_3 , приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження будь-яким способом та/або зміну власника та/або здійснення інших реєстраційних дій або змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно будинку за адресою АДРЕСА_1 до набуття чинності судовим рішенням в цій справі.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 в 2005 році придбав на АДРЕСА_2 земельну ділянку, на якій збудував житловий будинок, в якому проживав до січня 2025 року. В листопаді 2024 року зведена сестра заявника ОСОБА_4 наполягла на лікуванні заявника в реабілітаційному центрі через вживання алкогольних напоїв. Після повернення з реабілітаційного центру 02 лютого 2025 року сестра заявника не впустила його в будинок, наполягаючи, щоб він жив у своїй квартирі на АДРЕСА_3 . Під час звернення до приватного нотаріуса представник заявника отримав інформацію з державного реєстру речових прав, відповідно до якої встановлено, що будинок на АДРЕСА_2 (індекс 52069) дійсно переоформлений на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 2019 року, оформленого у приватного нотаріус Куліш Олени Вікторівни. Заявник має намір звернутись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу його будинку і повернення будинку заявнику з володіння ОСОБА_3 , а тому з метою забезпечення здійснення законних прав та інтересів заявника останній вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу його будинку і повернення будинку заявнику з володіння ОСОБА_3 . Підставою для звернення до суду з заявою про застосування заходів забезпечення позову є те, що відповідачем можуть бути здійснені заходи щодо відчуження спірного майна.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, заявником не підтверджено доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання до можливого пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Також суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства та беручи до уваги той факт, що після звернення з відповідним позовом, позивач, на підставі додаткових доказів приєднаних до позову, може також ініціювати забезпечення позову відповідним шляхом, тому вважаю за необхідне, на даному етапі, відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського Апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Озерянська Ж.М.