Справа № 183/3989/24
№ 2/183/847/25

У Х В А Л А
10 лютого 2025 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Аніськової А.В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування удаваним та про поділ спільного майна подружжя,
за участю:
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування удаваним та про поділ спільного майна подружжя.
Представник позивача за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про призначення експертизи, в якому просив суд призначити по справі судову оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання:
-яка ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ?
Враховуючи, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях при встановленні фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування, представник позивача просив суд призначити у справі оціночно-будівельну експертизу та зупинити провадження у справі.
В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити його у повному обсязі.
Від представника позивача за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_4 , надійшла заява, в якій остання зазначила, що заперечує порти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору удаваним та про поділ спільного майна подружжя, у зв`язку з чим просила суд вирішити клопотання про призначення експертизи на розсуд суду. В підготовче судове засідання не з`явилася.
Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків.
Предметом спору між сторонами, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 є визнання договору удаваним та поділ спільного майна подружжя.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.189 ЦПК України, завданням підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
Згідно з п.8 ч.1 ст.197 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.
Як вбачається із змісту ст.76 ЦПК України висновки експертів є засобом встановлення даних (доказів), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.2 та ч.3 ст.102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмету доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасників справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до вимог ч.7 ст.102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений про кримінальну відповідальність, за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом-також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Згідно вимог ч.5 ст.106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Відповідно до вимог ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду, при розгляді аналогічних спорів, які викладені зокрема у постанові від 16 січня 2023 року Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 754/3132/16-ц, провадження № 61-5956св22 (ЄДРСРУ № 108488152).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Таким чином, суд зазначає, що для законного та обґрунтованого вирішення справи про поділ майна подружжя, є необхідним з`ясування дійсної вартості майна, яке є предметом спору.
З огляду на викладене, для з`ясування дійсної вартості спірного майна, яке є предметом поділу між сторонами, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та призначити по справі судову оціночно-будівельну експертизу.
Щодо визначення установи, якій слід доручити проведення даної експертизи, суд приходить до наступного висновку.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. (ч. 3 ст. 103 ЦПК України).
Як вбачається з поданого представником позивача клопотання, такий просить проведення експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Позивач та представник позивача за позовом ОСОБА_1 , заперечень з приводу запропонованої представником позивача установи, не надали.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що проведення експертизи слід доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
Керуючись статтями 103, п.5 ч.1 ст.252, 239, 293 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника позивача за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 адвоката Биструшкіна Олександра Сергійовича про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, - задовольнити.
Призначити по справі судову оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання:
-яка ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ?
Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (юридична адреса: вул. Сім`ї Бродських, 6, м. Київ), попередивши експерта про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст.384, 385 КК України.
Затрати на проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_2 .
Провадження у справі зупинити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Сорока О.В.