Справа № 485/123/25
Провадження №4-с/485/2/25
Ухвала

іменем України

05 лютого 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Камінський Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка скаргу боржника ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Родіонова Вікторія Євгенівна, на дії/ бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мельниченко Анастасії Ігорівни щодо накладення штрафу у ВП №59005327, стягувач- ОСОБА_2 РНОКПП- НОМЕР_1 ,

встановив:

14 січня 2025 року ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мельниченко Анастасії Ігорівни щодо накладення штрафу у ВП №59005327, у якій просить: визнати протиправними дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мельниченко Анастасії Ігорівни щодо винесення постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59005327, та скасувати її.

Скарга мотивована тим, що в провадженні Дніпровського ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться ВП №59005327, відкрите на підставі виконавчого листу на виконання рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.03.2016 р. у справі №485/387/16-ц (провадження №2/485/142/16) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_4 , починаючи з 01.03.2016 р. ідо повноліття дитини.

Про наявність вказаної справи, Боржник дізнався після арешту його коштів 07.10.2024 р.

У скаржника відсутній ідентифікатор доступу до ВП, оскільки копія постанови про відкриття ВП Скаржнику не направлялась, наразі Боржник знаходиться на військовій службі в зоні бойових дій, відділ ДВС переїхав до м. Одеси, та не направляє жодної кореспонденції. Своїй дитині завжди допомагав та утримував її в добровільному порядку. Разом з тим, вказані обставини не можуть бути перепоною для доступу Боржника до правосуддя..

Боржник з 13.07.2004р. зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За адресою, зазначеною у постанові державного виконавця: АДРЕСА_2 ніколи не проживав. Копій судових рішень, постанов про відкриття провадження чи інших постанов по пошті не отримував. Від сплати аліментів ніколи не відмовлявся. З квітня 2022 року проходить службу в лавах ЗСУ. З 22.04.2023 р. перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_2 .

Факт наявності інформації у державного виконавця щодо наявності постійного заробітку вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. З квітня 2022 року Боржник має постійний заробіток, разом з тим, державний виконавець не вжила заходів щодо звернення стягнення на заробітну плату Боржника. Замість того, 16.02.2024 р. державний виконавець винесла постанову про накладення штрафу на користь Стягувача у розмірі 173 208,47 грн., що є безпідставним через необізнаність Боржника взагалі про наявність судової справи. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження Боржнику не направлялась за адресою його проживання та реєстрації. Додаток «ДІЯ» у Боржника видалений через вимогу військового керівництва, що пов`язано з можливістю потрапляння військових в полон рф. Таким чином, в діях Боржника не вбачається наявності вини щодо невиконання судового рішення

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14.01.2025, відкрито провадження у справі.

Державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пхіденко А.А. подано відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву просить залишити без розгляду позовну заяву про визнання протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 173208,47 грн., винесену старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельниченко Анастасією Ігорівною у виконавчому провадженні №5900532. Відзив мотивує тим, що на примусовому виконанні у відділі з 06.05.2019 перебуває виконавче провадження №59005327 з примусового виконання виконавчого листа № 2/485/142/16, виданого 22.03.2016 Снігурівським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини, починаючи з 01.03.2019 р. 28.07.2021 державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості, згідно якого борг зі сплати аліментів станом на 01.07.2021 становив 69121,25 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Так як, сукупний розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 перевищував суму відповідних платежів за три місяці, державним виконавцем 28.07.2021 внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників. 28.07.2021 державним виконавцем, винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, вихідний номер 55360; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, вихідний номер 55369; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, вихідний номер 55364; про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, вихідний номер 53362 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Відповідно до п.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» вказані постанови направлено сторонам за адресою вказаною у виконавчому документі. 14.09.2021 відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ для виконання та сторонам до відома. ОСОБА_1 у своєму позові зсилається на свою необізнаність про наявність судової справи через видалення додатку «Дія», але вищевказані заходи примусового виконання рішення суду були здійсненні ще до 24.02.2022. 16.02.2024 відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» повторно винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ для виконання та сторонам до відома. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість по аліментам станом на 01.02.2024 становила 346416,93 грн. що, перевищує суму відповідних платежів за три роки.

16.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 173208,465 грн, що становить 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів. Станом на 01.09.2024 заборгованість по аліментам ОСОБА_1 становила 466513,01 грн., про що боржникові 27.09.2024 направлено розрахунок заборгованості на вказане ним поштове відділення Нової пошти. Станом на 01.02.2025 заборгованість по аліментам становить 502341,29 грн. та від сторін до відділу жодного разу не надходило підтвердження про сплату. Вважаю, що дії державного виконавця в рамках ВП № 9005327 в частині накладення штрафу здійсненні з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

В судове засідання учасники не з`явились.

Представник скаржника, подала заяву про проведення судового розгляду без її участі та участі скаржника, просила скаргу задовольнити.

Державним виконавцем подано заяву про розгляд скарги у її відсутності

Стягувачка в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

В судове засідання державний виконавець Пхіденко А.А. надала матеріали виконавчого провадження № 59005327.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з наведеним, вбачаю можливість провести розгляд скарги за відсутності сторін, на підставі поданих документів.

Розглянувши матеріали справи, скаргу, мотиви її обґрунтування, надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, пов`язані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи боржника державного виконавця, викладені в заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що скаргу слід частково задоволити, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КонституцієюУкраїни, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

11.03.2016 р. Снігурівським районним судом винесено рішення у справі №485/387/16-ц (провадження №2/485/142/16) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_4 , починаючи з 01.03.2016 р. і до повноліття дитини.

Постановою старшого державного виконавця Беккер О.М. від 06.05.2019р. відкрито виконавче провадження, № 59005327.

Відповідно до п.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, а саме згідно з рохрахунку від 28.07.2021 за період з 02.03.2016 по 01.08.2021 заборгованість по сплаті аліментів становить 93838 грн. державним виконавцем винесено постанови від 28.07.2021:

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

- про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

14.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість по аліментам станом на 01.02.2024 становила 346416,93 грн. що, перевищує суму відповідних платежів за три роки.

16.02.2024 відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» повторно винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ для виконання та сторонам до відома.

Також, 16.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 173 208,46 грн, що становить 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів.

Водночас із березня 2022 року по квітень 2023 року ОСОБА_1 отримував доходи від військової частини НОМЕР_3 , як військовий, а з квітня 2023 по теперішній час військовослужбовець ОСОБА_1 отримує доходи з військової частини НОМЕР_2 . Із вказаних доходів аліменти на виконання рішення суду сплачені не були.

Станом на 01.09.2024 заборгованість по аліментам ОСОБА_1 становила 466513,01 грн., про що боржникові 27.09.2024 направлено розрахунок заборгованості на вказане ним поштове відділення.

Станом на 01.02.2025 заборгованість по аліментам становить 502341,29 грн.

04.02.2025 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки згідно відповіді Податкової служби, боржник отримує дохід в ВЧ НОМЕР_4 .

Встановивши обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державним виконавцем не спростовано доводів скаржника про те, що він не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження (жодних постанов), не надано доказів того, що постанова про відкриття виконавчого провадження скеровувалась боржнику рекомендованим поштовим відправленням, тобто що боржник є повідомленим про початок примусового виконання рішення.

У виконавчому документі дійсно зазначено адресу проживання боржника: АДРЕСА_2 , однак матеріали виконавчого провадження, за період примусового виконання (з 06.05.2019 по 04.02.2025 ) не містять інформації щодо встановлення державним виконавцем місця реєстрації (проживання) боржника. Матеріалами цивільної справи №485/387/16, а саме копією паспорта ОСОБА_1 підтверджується факт реєстрації останнього, за адресою: АДРЕСА_3 .

Слід зазначити, що виконавчі дії в межах даного кримінального провадження вчиняються різними виконавцями, однак надані матеріали виконавчого провадження не містять процесуальних документів щодо передачі виконавчого провадження від одного виконавця, іншому виконавцю.

Відповідно до ч.5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч.4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець за допомогою автоматизованої системи може сформувати узагальнену інформацію про боржника, його майно, доходи та кошти. Така інформація формується автоматизованою системою на підставі наявних у ній на дату формування відомостей, отриманих виконавцями з реєстрів, баз даних та інших інформаційних систем державних органів, банків або інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг в ході примусового виконання рішень.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що державний виконавець має перевіряти доходи боржника та на основі отриманої інформації обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Як з`ясовано з матеріалів виконавчого провадження та отриманої судом інформації, боржник починаючи із березня 2022 року по квітень 2023 року ОСОБА_1 отримував доходи від військової частини НОМЕР_3 , як військовий, а з квітня 2023 по теперішній час військовослужбовець ОСОБА_1 отримує доходи з військової частини НОМЕР_2 . Із вказаних доходів аліменти на виконання рішення суду сплачені не були.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Незважаючи на те, що боржник із березня 2022 року офіційно отримує доходи по теперішній час, державним виконавцем не зрозумілих причин не зверталось стягнення на заробітну плату боржника. Дана бездіяльність державного виконавця сприяла утворенню заборгованості по аліментах.

Згідно з частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Боржник в скарзі зазначає, що своїй дитині завжди допомагає та утримує її в добровільному порядку. Суд зазначає, що захист прав дітей в Україні є одним із ключових напрямків у державній політиці, і одним із головних механізмів є робота щодо стягнення аліментів. Аліменти це кошти для життя та розвитку дитини, які закон зобов?язує платити одного з батьків неповнолітньої дитини. Забезпечення регулярної виплати аліментів зобов`язане гарантувати дитині належний рівень життя, включаючи доступ до освіти, медичних послуг та інших основних потреб. Суд критично ставиться до висловів боржника про добровільну сплату аліментів, оскільки ні матеріали виконавчого провадження, ні матеріали скарги не містять жодного доказу про сплату аліментів, не зважаючи на те, що як вбачається з рішення суду боржнику було відомо про таке зобов`язання. Однак, державним виконавцем не надано доказів про те, що боржник є повідомленим про початок примусового виконання рішення. Крім цього, утворення такої заборгованості по сплаті аліментів, крім іншого є бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не перевірці доходів боржника та не зверненні стягнення на заробітну плату боржника, тобто проттягом довгого часу не вжиття примусових дій на стягнення аліментів.

При вирішенні скарги суд враховує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання, тому притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання (постанова Верховного Суду від 23.05.2018 р. по справі №537/3986/16-а).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянувши справу № 420/5465/18 роз`яснив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання примусове виконання його відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону.

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів невиконання боржником судового рішення без поважних причин, натомість суд встановив бездіяльність державного виконавця, яка є неправомірною, тому скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. 447- 451 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельниченко Анастасії Ігорівни від 16.02.2024 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 173 208,47 грн. у ВП №59005327

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 10.02.2025р.

Суддя С.Й. Яворський