Справа № 638/2244/25
Провадження № 2-о/638/133/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Комлєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, якою просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполь Донецької області.

На обґрунтування доводів заяви заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполь Донецької області помер її батько ОСОБА_2 .

Вказане підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №680, довідкою про смерть та Свідоцтвом про смерть, які видані органами окупаційної влади так званої Донецької народної республіки.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами окремого провадження.

У судове засідання заявник, ОСОБА_1 , не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності за наявними доказами.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполь Донецької області помер її батько ОСОБА_2 .

Вказане підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №680, довідкою про смерть та Свідоцтвом про смерть, які видані органами окупаційної влади так званої Донецької народної республіки.

Родинні відносини заявника ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 підтверджуються Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , в якому батьком вказаний ОСОБА_2 та Свідоцтвом про укладення шлюбу, з якого вбачається, що прізвище ОСОБА_3 було змінене на - « ОСОБА_4 », висновком експерта №010225 від 04.02.2025 року за результатами лінгвістичного дослідження за заявою ОСОБА_1 , відповідно до якого прізвище " ОСОБА_5 " та " ОСОБА_6 " лінгвістично ідентичні, оскільки становлять оргографічні варіанти того самого прізвища, українського за походженням, згідно із чинним українським правописом, нормативна норма цього прізвища - " ОСОБА_5 ".

Батько заявника помер в період, де діяльність державних органів влади України, в тому числі і лікарняних закладів, припинена та фактично не здійснюється у зв?язку з тимчасовою окупацією даної території.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (надалі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

За змістом положень ст. 4 Закону № 1207-VII, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Закону № 1207-VII встановлено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», уся територія м.Маріуполя Донецької області, входить до складу тимчасово окупованих територій.

Згідно наданої заявником копії лікарського свідоцтва про смерть, воно видане на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи викладене, надана заявником копія лікарського свідоцтва про смерть не створює правових наслідків.

Зі змісту Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні вбачається, що документом, який підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту.

За наведених обставин, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

З огляду на наведене, судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Мурманськ помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Маріуполь Донецької області.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть батька.

Зі змісту Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вбачається, що документом, що підтверджує факт смерті фізичної особи, може бути рішення суду про встановлення такого факту.

Відповідно до ч. 4 ст.317, п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 247, 263-265, 315, 317, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Мурманськ, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Маріуполь Донецької області у віці 73 роки.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Шишкін