Справа №303/9651/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ТзОВ «Споживчий центр» - Балюх Євгена Олександровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» - Балюх Є.О. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 09.05.2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №09.05.2024-100002695, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 11 000 гривень, строком на 112 днів. У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 28.08.2024 року, виникла заборгованість у розмірі 36 080 гривень, з яких: 11 000 гривень заборгованість по тілу кредиту, 18 480 гривень проценти, 5 500 гривень - неустойка та 1 100 гривень комісія.

Натомість, відповідач ОСОБА_1 добровільно відмовляється сплатити суму заборгованості, а тому представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася в порядку, визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених осіб. Крім цього, відповідач вважає, що нарахувані відсотки є явно завищені, не відповідають передбаченим у ч.3 ст.509 та ч.1, 2 ст.627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності, розумності. У зв`язку із цим, відповідач просить зменшити розмір відсотків щонайменше до заявленного позивачем розміру заборгованості за кредитом. Крім цього, відповідач вважає, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, а не розрахунок заборгованості. При ухваленні рішення відповідач просить суд врахувати його заперечення.

Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» - Павленко Д.О. подав до суду відповідь на відзив в якому підтвердив заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Крім цього, просить суд розглянути справу без участі їхнього представника.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.05.2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №09.05.2024-100002695, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 11 000 гривень, строком на 112 днів. Кредитні кошти було перераховано відповідачу за реквізитами електронного платіжного засобу, що були вказані ним у Заявці, яка є невідємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), (а.с. 20-34).

Згідно Довідки-Розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №09.05.2024-100002695 від 09.05.2024 року, заборгованість за ОСОБА_1 рахується у розмірі 36 080 гривень, з яких: 11 000 гривень основний борг, 18 480 гривень - проценти, 1 100 гривень комісія та 5 500 гривень неустойка (а.с. 15).

Договір між сторонами укладено у вигляді електронного договору, який був підписаний з використанням електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Крім того, відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи, взятих на себе зобов`язань за кредитним зобов`язанням, відповідач ОСОБА_1 добровільно не виконує, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 36 080 гривень.

Дані правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як свідчать подані по справі докази, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором, відповідачем не виконані.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час.

Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 5 500 гривень від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення зазначеної суми.

З врахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт не виконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного зобов`язання, а також те, що вона не подала будь-яких належних та достовірних доказів на підтвердження своїх заперчень, чим самим на спростувала доводи представника позивача щодо заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 30 580 гривень.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 052,99 гривень (30 580 : 36 080 х 100 = 84,75%).

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 551, 553, 554, 610, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №09.05.2024-100002695 від 09.05.2024 року у розмірі 30 580 (тридцять тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Споживчий центр» - 2 052 (дві тисячі п`ятдесят дві) гривні 99 копійок сплаченого судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач: ТзОВ «Споживчий центр», , місце знаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 10.02.2025 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір