КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4916/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому за рішенням суду у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 046-2900/840-0748 від 26 грудня 2007 року.

В обґрунтування заяви вказувало, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2009 року задоволено позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Зазначало, що 30 квітня 2021 року між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30/04/21/ФК2, яким відступлено, зокрема, право вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за кредитним договором № 046-2900/840-0748 від 26 грудня 2007 року.

За таких обставин, було вимушене звернутися до суду та просило замінити стягувача АТ «Універсал Банк» його правонаступником - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за виконавчим листом, виданим за рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2009 року.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - задоволено. Замінено стягувача АТ «Універсал Банк» його правонаступником - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчих листах, виданих за рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2009 року у справі № 2-6120/09 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, 26 вересня 2022 року представник заінтересованої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому листі в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що предметом договору факторингу №30/04/21/ФК2 стала заборгованість за кредитним договором, яку АТ «Універсал Банк» не мало права нараховувати, та вважає, що вказаний договір є нікчемним, тобто таким, що порушує положення статей 512, 514 ЦК України.

Звертає увагу на те, що реєстрація за стягувачем права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 свідчить про те, що були виконані в повному обсязі зобов`язання за укладеним кредитним договором та наступні майнові вимоги стягувача до боржника, в тому числі нарахування відсотків є незаконним.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задоволено. Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року - скасовано. У задоволенні заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони виконавчого провадження - відмовлено. Стягнуто з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 496,20 грн.

В подальшому, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подало касаційну скаргу й постановою Верховного Суду від 22 листопада 2023 року касаційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді справи та приймаючи участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити з підстав наведених у скарзі.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2009 року у справі № 2-6120/09 позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено, стягнено солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 702 952,96 грн та 1 730 грн судових витрат, а всього стягнено 704 682,96 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 3 квітня 2014 року у задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. про встановлення способу та порядку виконання заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 листопада 2009 року у справі № 2-6120/09 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

30 квітня 2021 року АТ «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30/04/21/ФК2, за яким відступлено, зокрема, право вимоги до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за кредитним договором № 046-2900/840-0748 від 26 грудня 2007 року.

Задовольняючи заяву про заміну стягувача його правонаступником, суд першої інстанції виходив із того, що первісний кредитор, уклавши договір факторингу, відступив право вимоги новому кредитору, що є підставою для заміни стягувача на стадії виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про заміну сторони у виконавчому провадженні відповідає з огляду на наступне.

Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона(заінтересована особа),державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником і виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ПК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора і його заміна належним кредитором проводиться за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року №6-122цс13.

Згідно з вимогами чинного законодавства України заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Тобто, підставою для процесуального правонаступництва - є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 квітня 2021 року між АТ «Універсал банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30/04/21/фк2, за умовами якого фінансова компанія зобов`язалася передати банку суму фінансування, а банк зобов`язався відступити факторові права вимоги за кредитними договорами, згідно реєстру прав вимог.

Як вбачається з Витягу реєстру прав вимоги згідно додатку №1 від 30 квітня 2021 року до договору факторингу № 30/04/21/фк2 від 30 квітня 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 046-2900/840-0748 від 26 грудня 2007 року, в сумі 165 728,71 USD в гривневому еквіваленті 4598971,70 грн. При цьому поручителем за вказаним договором зазначена ОСОБА_4 ( а.с. 9 т.1)

Таким чином, матеріалами справи доводиться наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбулось вибуття сторони первісного стягувача - АТ «Універсал Банк» зі спірних правовідносин з подальшим переходом прав і обов`язків до його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Зазначені обставин, яким суд дав вірну правову оцінку, доводять факт укладання договору факторингу, за яким фінансова компанія набула права вимоги до позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 , у зв`язку з чим наявні визначені положеннями статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для заміни у виконавчому листі стягувача з АТ «Універсал Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Доказів недійсності указаного договору матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять доказів, які б спростували факт укладання договору факторингу та перехід до нового кредитора фінансової компанії прав вимоги до нього як до боржника.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження№ 61-9098сво20) вказано, що: "підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) зазначено, що: "на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2020 року старшим державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком П.П. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 травня 2023 року (а.с. 190 т.1 та на звороті)

27 квітня 2020 року державним виконавцем Вишгородського відділу державної служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимченко К.І. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону у країни «Про виконавче провадження» (а.с. 192 т.1).

З відміток державного виконавця, які наявні на виконавчому листі № 2-6120/09 вбачається, що такий виконавчий документ неодноразово повертався стягувачу та подавався повторно, однак у матеріалах справи відсутні докази повного погашення заборгованості за кредитним договором №046-2900/840-0748, які б свідчили, що зобов`язання заявника виконані у повному обсязі.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому згідно до частини 5 статті 37 вказаного Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Як вбачається із матеріалів справи на час звернення ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до суду із вказаною заявою про заміну сторони виконавчого провадження строки пред`явлення виконавчого листав до примусового виконання не спливли, оскільки лише 19 травня 2020 року державною виконавчою службою було повернено виконавчий лист стягувачу на той час АТ Універсал банк» щодо ОСОБА_3 (а.с. 190 т.1) та 27 квітня 2020 року щодо поручителя ОСОБА_1 (а.с. 192 т.1), а тому стягувач у відповідності до положень ч.5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» мав право на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання в межах трирічного строку тобто до 19 травня 2023 року щодо ОСОБА_3 та 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_5 , тому ухвала суду першої інстанції від 10 грудня 2021 року щодо заміни сторони стягувача у виконавчому листі, ухвалена з дотриманням норми процесуального законодавства та норм матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду критично оцінює доводи, що відповідно до погоджених сторонами умов Договору іпотеки предмет іпотеки покрив виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі.

Так апелянтом у вказаній справі не надано до суду жодних доказів того, що виконавче провадження, в межах якого було реалізовано предмет іпотеки, завершене як фактично виконане на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент проведення прилюдних торгів), а виконавчий лист Оболонського районного суду м. Києва № 2-6120/09 щодо ОСОБА_4 про стягнення на користь ПАТ «Універсал Банк» 702 952,96 грн заборгованості за кредитним договором та 1 730 грн судових витрат, а всього 704 682,96 грн. надіслано до суду, який його видав, як то передбачено ч. 2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент проведення прилюдних торгів).

Згідно п. 8 ч. 1 та ч. 2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент проведення прилюдних торгів) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином, заборгованість за виконавчим листом Оболонського районного суду м. Києва № 2-6120/09 щодо ОСОБА_4 про стягнення на користь ПАТ «Універсал Банк» 702 952,96 грн заборгованості за кредитним договором та 1730 грн. судових витрат, а всього 704 682,96 грн. не погашеною, а частково сплаченою за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки, підтверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № НОМЕР_2 від 27 квітня 2020 року в якій значиться сума заборгованості розмірі 425 832,96 грн. (704 682,96 грн. - 278 850,00 грн. = 425 832,96 грн.).

Отже доводи представника апелянта, що відповідно до погоджених сторонами умов Договору іпотеки предмет іпотеки покрив виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі не можуть бути визнані обґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що а ні АТ «Універсал Банк», а ні ТОВ «ФК «ЄАПБ» в порушення вимог ст. 516 ЦК України та п. 4.2.5. Договору факторингу не повідомило боржника про заміну кредитора та не надали йому документів, які засвідчують таку заміну колегія суддів не приймає до уваги.

Оскільки, відповідно до 4.2.5. Договору Факторингу АТ «Універсал Банк» зобов`язаний протягом 5 днів з дати відступлення Прав Вимоги оформити повідомлення про відступлення АТ «Універсал Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права вимоги та всіх інших прав належних АТ «Універсал Банк» за кредитними договорами та організувати їх направлення позичальникам, поручителям, заставодавцем по забезпеченим заставою кредитним договорам, а по незабезпеченим кредитним договорам - протягом 30 днів з дати відступлення прав вимоги.

На виконання п. 4.2.5. Договору Факторингу та ст. 1082 ЦК України АТ «Універсал Банк» позичальникам, вказаним у Реєстрі прав вимоги від 30 квітня 2021 року, були направлені повідомлення, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про відступлення АТ «Універсал Банк» права вимоги та всіх інших прав, належних банку за кредитними договорами на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», що підтверджується листом АТ «Універсал Банк» за № 2003 від 20 липня 2021 року (а.с. 193 - 194 т. 1).

Таким чином, колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, його висновки відповідають обставинам справи, під час прийняття рішення судом не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній ґрунтуються на припущеннях та власному тлумаченні норм права.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно позивача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього, предмета спору, а позивач цього не довів, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням.

Отже, судом першої інстанції повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають обставинам справи, під час прийняття рішення судом не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції є законним та повністю обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях.

Частиною першою та другою статті 367 ЦІК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв