Справа №201/1319/25
Провадження 2-з/201/32/2025
УХВАЛА

03 лютого 2025 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Куць О.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають намір звернутися із позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку набувальної давності на 22/100 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності від 26.01.1982 р. власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , свідоцтво видане на підставі рішення Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 08.01.1982 р. №28. Починаючи з 1984 року і до теперішнього часу, заявники проживали та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

15.01.2003 р. шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано. З цього часу сімейні відносини між ОСОБА_5 та заявниками припинилися. Весь цей час заявники користувалися житловим будинком добросовісно, відкрито та безперервно, мешкали в ньому та проводили поточний ремонт, сплачували необхідні платежі.

23.12.2020 р. ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 22/100 частки вищевказаного домоволодіння, однак, заявники вважають, що вони набули права власності на домоволодіння в порядку набувальної давності а тому мають намір звернутись до суду з відповідним позовом.

У зв`язку з вищевикладеним, заявники просили вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження 22/100 часток домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки є ризик того, що ОСОБА_4 може укласти правочин щодо набутого майна, чим будуть порушені їх права.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Суддя, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункти 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частин 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявники не навели правового обґрунтування необхідності заборони відчуження 22/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявники мають намір подати позовну заяву, заявивши вимоги про визнання права власності у порядку набувальної давності. Однак, до заяви про забезпечення позову не долученого жодного доказу на, який посилаються заявники у її змісті, зокрема, свідоцтва про право власності, довідки про склад сім`ї, договору дарування, тощо.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що заява про забезпечення позову є недоведеною та необґрунтованою, заявленою передчасно, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Заявники не позбавлені права подати дане забезпечення позову в рамках справи, яке буде вирішене з врахуванням всіх обставин справи та наданих доказів, оскільки дана категорія справ вимагає детального вивчення та дослідження всіх обставин справи, для можливого подальшого забезпечення позову при розгляді справи, якщо такі будуть встановлені, а також звернутись до суду із вмотивованою заявою про забезпечення позову з наданням усіх доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 151 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя О.О.Куць