ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1334/24Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/817/80/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Кравченко К.М., Шимчишин З.М. та її представника - адвоката Теліцина А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Лисюк І.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що рішенням Гусятинського районного суду від 31.03.2022 року було стягнуто з нього в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач указував, що 02.12.2022 року він одружився з ОСОБА_4 , у даному шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку зі створення нової сім`ї та відсутності як у нього, так і його дружини у власності житлової нерухомості, позивач тимчасово винаймає житло, що потребує фінансових затрат.

ОСОБА_1 указував, що є працівником правоохоронних органів та періодично перебуває у відрядженні в зоні бойових дій, тому змушений додатково витрачати кошти на амуніцію та інший додатковий одяг, що потребує значних коштів.

Зазначав, що аліменти на утримання дочки вираховуються з військового забезпечення у зв`язку з перебуванням в зоні бойових дій, що значно перевищує необхідний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому просив зменшити щомісячний розмір аліментів з 1/4 частки до 1/8 частки всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 заявив, що з 21.08.2024 року його звільнено зі служби в поліції, тому у нього відсутній дохід, що на його думку фактично унеможливлює виконання ним рішення Гусятинського районного суду від 31.03.2022 року у справі №596/211/22 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішенням Гусятинського районного суду від 18.10.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Зазначає, що він добросовісно сплачував аліменти на утримання дочки, однак на даний час змінився його матеріальний та сімейний стан. Судом першої інстанції не надано належної оцінки зміні сімейного стану. На даний час його дружина не працює, знаходиться вдома у зв`язку із доглядом сина та хворіє, що в свою чергу вимагає значних фінансових втрат.

Тому ОСОБА_1 вважає, що суд з урахуванням вище зазначених обставин суд міг частково задовольнити позов та зменшити розмір аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів його доходу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Теліцин А.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Зазначає, що згідно поданих позивачем документів, рівень його доходу збільшився, позивач не надав доказів погіршення його стану здоров`я чи матеріального становища. Згідно статистики хвороба дружини позивача остеохондроз грудного і поперекового відділів хребта спостерігається у близько 85 % дорослого населення планети та при такому захворюванні людина є працездатною.

Зазначає, що відповідачка самостійно виховує спільну з позивачем доньку, що в свою чергу забирає дуже багато часу, а зміна сімейного стану позивача - народження другої дитини від іншого шлюбу на думку адвоката Теліцина А.М. не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко К.М. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити. Також просила долучити до матеріалів справи та врахувати при вирішення справи судовий наказ Гусятинського районного суду від 19.12.2024 року про стягнення з позивача на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитинну відповідного віку, починаючи з 16.12.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначала, що раніше цей доказ не міг бути поданий, оскільки судовий наказ видано лише 19.12.2024 року.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Теліцин А.М. заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

Рішенням Гусятинського районного суду від 04.11.2021 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 596/1144/21).

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 31.03.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02 2022 року до досягнення дитиною повноліття (справа № 596/211/22).

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 року (справа№596/1604/22), відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Підставою даного позову ОСОБА_1 вказував зміну сімейного стану, відсутність роботи в дружини, відсутність у нього власного житла та необхідність найму житла, а також сплат пайових внесків на придбання однокімнатної квартири.

Дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про отримання аліментів від 20.08.2024 року №18747/28.8-24/2, виданої Гусятинським відділом ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції, ОСОБА_2 одержала аліменти в період з 01.08.2023 по 19.08.2024 роки від ОСОБА_1 : у серпні 2023 року 7865,25 грн.; у вересні 2023 року 7207,90 грн.; у жовтні 2023 року 5428,08 грн.; у листопаді 2023 року 6843,70 грн.; у грудні 2023 року 6843,70 грн.; у січні 2024 року 6843,68 грн.; у лютому 2024 року 6843, 70 грн.; у березні 2024 року 6843,70 грн.; у квітні 2024 року 6843,70 грн.; у травні 2024 року 6843, 68 грн.; у червні 2024 року 6843,70 грн.; у липні 2024 року 6843,68 грн.; у серпні 2024 року 1817,74 грн.(а.с.69)

ОСОБА_1 з 02.02.2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .

У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 .

Згідно договору оренди від 15.01.2024 року, ОСОБА_1 орендує у ОСОБА_7 квартиру, яка знаходиться: АДРЕСА_2 . Розмір місячної орендної плати становить 15000 грн.

Загальна сума доходу позивача, який займає посаду інспектора в Головному управлінні Національної поліції в Тернопільській області, за період з листопада 2023 р. по квітень 2024 р., за винятком утримань та аліментів, становить 200974,94 грн. (довідка про доходи №150 від 21.05.2024 року, видана ГУНП в Тернопільській області).

ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.

Із копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що він з 21.08.2024 року звільнений із служби в поліції за власним бажанням.

Згідно довідок про доходи від 15 серпня 2024 року №39, №40, виданих відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_2 працює вихователем у відділі на основному місці роботи та загальна сума доходу з 01.08.2023 року по 31.07.2024 року становила 146130,30 грн.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.01.2020 року відвідувала Гусятинський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Двіночок», є учасницею хореографічного колективу «Надзбручаночка» (молодша група) комунального закладу «Гусятинський центр культури і дозвілля» з 1.09.2023 року вихованкою студії раннього розвитку «Впевнений старт» Гусятинського центру дитячої та юнацької творчості 2022/2023 навчального року, з 20 січня 2020 року по даний час відвідує Гусятинський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Дзвіночок».

Дитині ОСОБА_3 встановлено діагноз: дитина з частими рецидивами гострих респіраторних захворювань. Потребує періодичного амбулаторного лікування, потребує санітарно-курортного оздоровлення, відповідно до Висновку ЛКК№362 від 19 серпня 2024 року (а.с.48). Проходила обстеження в КНП «Гусятинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Гусятинської селищної ради 02.02.2023, 07.02.2023, 23.05.2023, 26.10.2023, 27.10.2023, 01.12.2023, 05.12.2023, 03.01.2024, 05.01.2024, 16.08.2024, 19.08.2024 року, 02.02.2023 року, 24.12.2022 року.

ОСОБА_2 подано список витрат на утримання дочки ОСОБА_8 , де зазначено побутові витрати із відповідним розрахунком, яких потребує дитина (одяг, засоби гігієни, кошти на лікування, харчування, відвідування гуртків та інше). Відповідачем зазначено, що приблизні витрати, яких потребує ОСОБА_8 , за один рік становлять 164520 грн., за один місяць 13710 грн., половина із щомісячних витрат 6855 грн., а також подано квитанції про оплату комунальних послуг.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховний Суд в постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому, судом у повній мірі враховано та надано оцінку обставинам, на які посилався позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів: укладення відповідачем іншого шлюбу, народження дитини у другому шлюбі та його звільнення з роботи.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Враховуючи причину звільнення позивача з роботи - за власним бажанням, маючи на утриманні двох дітей, не маючи власного житла, колегія суддів вважає, що при таких обставинах втрата позивачем роботи не свідчить про погіршення його матеріального становища і не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що частина заробітку (доходу) відповідача буде визначатися, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (станом на час розгляду справи близько 18 тис грн).

А тому зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/8, чи навіть 1/6 частини заробітку позивача, як про це вказується в апеляційній скарзі, не забезпечить належне утримання малолітньої дочки позивача.

Тимчасова відсутність можливості у дружини позивача працювати у зв`язку із доглядом їх спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не дає беззаперечних підстав стверджувати про погіршення матеріального становища позивача в контексті того, ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу колегія суддів вважає необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд справи стосується захисту в першу чергу прав та інтересів дитини сторін.

Щодо посилання позивача як на підставу для зменшення розміру аліментів на ту обставину, що судовим наказом Гусятинського районного суду від 19.12.2024 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитинну відповідного віку, починаючи з 16.12.2024 року та до досягнення дитиною повноліття слід вказати наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судовий наказ від 19.12.2024 року не був виданий станом на час розгляду справи судом 1 інстанції та на час подання апеляційної скарги, відповідно не був зазначений як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, не був предметом розгляду у суді першої інстанції, відповідно, відсутні підстави для врахуванням судового наказу в якості доказу, що підтверджує наведені у позовній заяві обставини.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт наявності судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_9 не є визначальним при вирішенні даної справи, оскільки судом враховано наявність на утриманні позивача окрім дочки ОСОБА_8 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Обовязок батьків по утриманню неповнолітніх дітей існує в силу закону, що й враховано судом при вирішенні даної справи (наявність на утриманні позивача сина ОСОБА_9 ).

При цьому, слід врахувати, що зменшення розміру аліментів не повинно компенсуватись за рахунок збільшення утримання одних дітей порівняно з іншими. Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 730/1553/18-ц.

В постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20-ц встановлено, що не є підтвердженням погіршення майнового стану зміна сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, а тому не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану або таку зміну сімейного стану, яка може бути визнана підставою для зміни розміру аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законності і обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Слід врахувати, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.