ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Черкаси

Справа № 708/1094/24
Провадження № 22-ц/821/333/25
Категорія: 304090300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»

представник позивача: Шведка Даніела Ігорівна

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: адвокат Гаврильченко Валентин Михайлович

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаврильченка Валентина Михайловича на заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Акулова Є.М. в приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

19 вересня 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до Чигиринського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" (далі-ТОВ "ІННОВА ФІНАНС") та ОСОБА_1 було укладено Договір надання грошових коштів у позику № (далі Договір позики).

Договір укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ Про «електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.1 Договору позики, Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі 13 700,00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою. Строк позики 30 днів. У встановлений Договором строк позики застосовується знижена процентна ставка - 1,99 %( 726,35 відсотків річних) на день та у разі користування позикою понад строк - процентна ставка за кредитом становитиме 2,99 % на день (1091,35 відсотків річних). Позичальник прийняв пропозицію Позикодавця укласти Договір, тим самим погодився з умовами Договору позики та підписав одноразовим ідентифікатором, однак, не виконав свого обов`язку, не повернув позику та відсотки за користування кредитом у встановлені Договором строки.

Тому, просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором надання грошових коштів у позику № від 19.11.2023 року в сумі 134 540,85 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» 134 540 (гривень 85 коп. заборгованості та 2 422 гривні 40 коп. судового збору, а разом 136 963 гривні 25 коп.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2024 року заява про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що оскільки ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», відповідно до Договору позики свої зобов`язання виконало в повному обсязі, проте, станом на 10.09.2024 року заборгованість не погашена, то позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки наданий розрахунок заборгованості в повній мірі узгоджується з умовами договору позики.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 03 січня 2025 року, представник ОСОБА_1 адвокат Гаврильченко В.М., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, просив суд апеляційної інстанції змінити заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2024 року в частині стягнення процентів, зменшивши їх розмір із 120840 грн до 2192 грн та здійснити перерозподіл судових витрат.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що правомірним є нарахування процентів за користування коштами лише протягом погодженого сторонами строку надання позики, що, в даному випадку, становить 16 днів.

Також скаржник, посилаючись на ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» вважає, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, а застосування денної процентної ставки у більшому розмірі порушує право споживача кредитних послуг та не відповідає вимогам закону.

Вважає обґрунтованим стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 13700 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 2192 з розрахунку: 13700*1%*16 днів.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, якийнадійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 16 січня 2025 року, представник ТОВ «Іннова Фінанс» - Шведка Д.І., вважаючи рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2024 року законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що до підписання договору про споживчий кредит, відповідачем 19.11.2023 року підписано Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію щодо основних умов кредитування, реальної річної ставки (а.с.36-41).

Того ж дня, між ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено Договор надання грошових коштів у позику № від 19.11.2023 року (а.с.11-31), який підписаний останнім електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 1.1. Договору позики, Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі 13700,00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 1.3, п. 1.4. та /або п. 1.5 Договору, його додатків.

Згідно п. 1.1.4 Договору позики, на період строку дії договору (п. 1.2 Договору позики), що становить 16 днів, нарахування процентів здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99% від суми позики за кожен день користування, у разі користування Позикою понад строк, застосовується Позаакційна (Базова) процентна ставка в розмірі 2,99%, яка перераховується з першого дня Позики (п. 1.5 Договору позики).

Строк дії Договору позики, вказаний у п. 1.2. Договору, діє на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують обов`язки за цим Договором, але не раніше повного виконання Сторонами своїх обов`язків, та визначається як період від дати отримання Позичальником позики до фактичної дати повернення позики, процентів за Дисконтною та/або (поза акційною) Базовою процентними ставками, штрафних санкцій, які мають бути сплачені у разі невиконання умов Договору та інших нарахувань передбачених Договором (п. 5.2 Договору позики).

З досліджених матеріалів вбачається, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», відповідно до Договору позики свої зобов`язання щодо надання позики ОСОБА_1 виконало в повному обсязі, на підтвердження наданий суду Витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua// та Довідка ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с.9-10, 32-33).

Згідно розрахунку заборгованості за Договором надання грошових коштів у позику № від 19.11.2023 року, який міститься у позовній заяві та становить 13 700,00 грн. розмір заборгованості за тілом кредиту та 120 840,85 грн. сума заборгованості за відсотками (13700х2,99%х295), що разом становить 134 540,85 грн.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень ст.ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. ст. 3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 19 листопада 2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 . Договору надання грошових коштів у позику № в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит в сумі 13700,00 грн. відповідачу ОСОБА_1 .

За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами.

Як вбачається із змісту позовної заяви, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором надання грошових коштів у позику № у розмірі 134540 грн. 85 коп., яка складається з: 13700 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 120840 грн. 85 коп. заборгованість за процентами (13700,00 х 2,99% х 295 днів). Проценти нараховувалися по 10.09.2024 включно.

Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у розмірі 13700,00 грн., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 700,00 грн. є обґрунтованою, про що правильно зазначив суд першої інстанції. Вказана сума боргу визнається відповідачем.

Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 120840,85 грн, суд першої інстанції зазначив, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтовною вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, ОСОБА_1 усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також він підтвердив, що отримав від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, визначену Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», повідомлений про свої права відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», інформація, надана позикодавцем, відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Також суд прийшов до висновку, що нарахування кредитодавцем відсотків у розмірі 120840,85 грн. передбачене умовами спірного договору та наведеними позивачем розрахунками щодо розміру заборгованості.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції в частині нарахованих та стягнутих процентів за користування позикою з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до положень п.1.2 та п.1.3 Договору надання грошових коштів у позику № від 19 листопада 2023 року: строк позики (строк дії договору) становить 16 днів; орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 19 листопада 2023 року, дата повернення позики 05 грудня 2023 року.

За умовами договору сторони встановили строк кредитування до 05 грудня 2023 року, однак ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 10.09.2024 року.

Оскільки Договором надання грошових коштів у позику № від 19 листопада 2023 визначений строк його дії, який становить 16 днів, саме протягом даного строку позивач ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені цим договором відсотки.

Пунктом 1.4 договору визначено, що на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99% (з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою. У межах строку позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до п. 1.3 цього договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у п. 1.1.5 цього договору з першого дня дії договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті.

Пунктом 1.5 договору визначено, що у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2 договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного у п. 1.2 цього договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99% на день (з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «Іннова Фінанс» «Повторний кредит») перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка у розмірі 2,99 % на день від суми позики за кожен день користування позикою.

З викладеного слідує, що оскільки протягом 16 днів (в межах строку дії Договору) позику не повернуто, то нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою 2,99%на день від суми позики.

Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 13700,00 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 2,99% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 16 днів, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по відсоткам за Договором надання грошових коштів у позику № від 19 листопада 2023 року становить: 13700,00 грн *2,99%*16 днів =6554,08 грн.

Наведеного вище суд першої інстанції в повній мірі не врахував, та як наслідок, прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд повинен був обмежитись стягненням денної процентної ставки, яка не може перевищувати 1 %, оскільки станом на день винесення рішення набув чинності п. 5 розділу I Закону України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону було передбачено, що дія п. 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом, не можна визнати обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно ч. 5 ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Ураховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 19 листопада 2023 року, тобто до набрання чинності цим Законом, а також те, що строк дії цього договору сторонами не продовжувався після набрання чинності указаним Законом, тому процента ставка нараховувалась у відповідності до чинного законодавства, яке діяло до набрання чинності цим Законом і підстав нараховувати понижену проценту ставку у розмірі 1% у позивача не було.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № від 19 листопада 2023 року, укладеного між ним та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», в обумовлені договором строки, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» в частині стягнення відсотків за користування позикою підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 6554,08 грн. заборгованості за процентами.

Посилання скаржника на п. 18 Прикінцевих положень ЦК України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, є помилковими, оскільки з огляду на вимоги позовної заяви, позивач просив стягнути тіло позики та відсотки за користування нею. Будь-яких вимог про стягнення за ст. 625 ЦК України та/або неустойки (штрафу/пені) позивачем заявлено не було.

Таким чином, доводи скаржника в апеляційній скарзі частково знайшли своє об`єктивне підтвердження за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і вимогам закону, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2422,50 грн. Проте, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 15%, то судовий збір який підлягає стягненню з відповідача становить 363,36 грн.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3633,75 грн. Проте, за приписами ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки відповідач не визнає позовні вимоги на 88,19%, то судовий збір, який ОСОБА_1 мав сплатити за подання апеляційної скарги складає 3204,60 грн.

Отже, розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється виходячи з суми, яка підлягала сплаті за подачу апеляційної скарги, тобто 3204,60 грн. Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, 1602,30 грн. судового збору підлягає стягненню з ТОВ «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 .

Разом з тим, ч. 10. ст. 141 ЦПК України унормовано, що при частковому задоволенні позову, у випадкупокладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи вищенаведені приписи ч. 10. ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе здійснити взаємне зарахування судового збору та стягнути з ТОВ «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 різницю судового збору у розмірі 1238,94 грн.

При цьому, наведене не позбавляє скаржника звернутися до суду з заявою про повернення надміру сплаченого судового збору у порядку, визначеного Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаврильченка Валентина Михайловича задовольнити частково.

Заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2024 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (, м. Київ, вул. Болсуновського, 8 поверх 9) 20 254,08 грн. ( 13 700 грн + 6554,08 грн.) заборгованості за Договором про надання грошових коштів у позику № від 19.11.2023 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (, м. Київ, вул. Болсуновського, 8 поверх 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1238,94 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко