"11" лютого 2025 р. Справа № 363/5026/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

11 лютого 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого - судді Баличевої М.Б., за участю секретаря судових засідань Василенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» ( після зміни назви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

02.10.2024 року через систему «Електронний суд» до Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача Городніщевої Є.О. надійшла вищезазначена позовна заява, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 45942,17 грн., з яких сума кредиту 13721,4 грн., сума процентів за користування кредитом 19386,95 грн., нараховані Позивачем проценти за 47 календарних днів - 12833,82 грн. та понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 19.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний Договір № 6876912 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 14000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 9 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (13.07.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 14000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 . У період з 19.07.2023 по 26.05.2024 Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 9227.48, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 278.60 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 8948.88 грн. Позивачем нараховано проценти за 47 календарних днів (27.05.2024 - 12.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 13721,4 грн * 1,99% = 273,06 грн*47 календарних днів = 12833,82 грн. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі. Заборгованість за Кредитним договором Відповідача склала: сума кредиту 13721,4 грн, сума процентів за користування кредитом - 19386,95 грн, всього 33108,35 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 13721,4 грн - тіло кредиту та 19386,95 грн - нараховані проценти, нараховані Позивачем проценти за 47 календарних днів - 12833,82, всього - 45942,17 грн.

Ухвалою судду від 08.10.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи та призначено судове засідання. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію, щодо підтвердження факту належності платіжної карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а також підтвердження факту зарахування коштів 19.07.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк» у сумі 14000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна».

На виконання вимог вищезазначеної ухвали 26.12.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу суду лист від 22.11.2024 № 20.1.0.0.0/7-241119/76400-БТ, в якому повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 19.07.2023 р. здійснено переказ кощтів на суму 14000,00 грн. Інформація про платника відсутня.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» 10.02.2025 р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Також представник позивача подала до суду заяву, якою просила здійснити заміну найменування позивача з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», у зв`язку з рішенням № 251124/1 від 25.11.2024 року, яким змінено найменування позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та провести заочний розгляд справи.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

11.02.2025 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У Постанові КЦС ВС від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Судом встановлено, що 19.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання споживчого кредиту № 6876912, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А2367 (а.с. 15-19).

Відповідно до положень кредитного договору № 6876912 від 19.07.2023 року ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит, а ОСОБА_1 зобов`язався одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сторонами кредитного договору № 6876912 від 19.07.2023 року було погоджено надання ОСОБА_1 кредиту на наступних умовах: сума кредиту 14000,00 грн., строк кредиту 360 день, періодичність зі сплати процентів кожні 9 днів; фіксована процентна ставка двох видів: стандартна процента ставка у розмірі 1,99% вдень, що застосовується протягом усього строку кредитування, а також знижена процентна ставка у розмірі 1,393% вдень, що застосовується до 28.07.2023 року у разі виконання ОСОБА_1 умов, передбачених п. 1.5.2 кредитного договору; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; порядок надання кредиту шляхом переказу грошових коштів на електронний платіжній засіб ОСОБА_1 у виді платіжної картки № НОМЕР_2 .

Матеріали справи також містить паспорт споживчого кредиту, який підписаний з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису А2367 та містить вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 , зокрема, інформацію надання якої передбачено вимогами ЗУ «Про споживче кредитування» (а.с. 22-23).

З листа АТ КБ «ПриватБанк» від 22.11.2024 № 20.1.0.0.0/7-241119/76400-БТ, в якому повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 19.07.2023 р. здійснено переказ кощтів на суму 14000,00 грн. Інформація про платника відсутня.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором № 6876912 від 19.07.2023 виконало у повному обсязі, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредиту у розмірі 14 000 грн. 00 коп., шляхом перерахування їх на платіжну картку ОСОБА_1 , що була випущена на його ім`я та вказана ним же у кредитному договорі.

У той же час, за результатами дослідження розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6876912 від 19.07.2023 (а.с. 26-34) судом встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів своєчасно та в повному обсязі не виконав, допустивши прострочення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, судом також встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.

Зважаючи на погоджені сторонами умови кредитування, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості, вважає його правильним та обґрунтованим.

Судом встановлено, що 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (попередня назва ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф (а.с. 74-83), відповідно до п. 1.1 якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зобов`язалося передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за плату, а ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна».

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перехід права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).

У Постанові ВС від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

04.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підписано акт за Договором Факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року (а.с. 85).

З витягу з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року (а.с. 36), судом встановлено, що до ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі кредитного договору № 6876912 від 19.07.2023 та складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 33 108 грн. 35 коп., з яких: 13 721 грн. 40 коп. заборгованість за тілом кредиту, 19 386 грн. 95 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Таким чином, судом встановлено факт отримання ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» від ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі кредитного договору № 6876912 від 19.07.2023.

З позовної заяви вбачається, що після отримання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6876912 від 19.07.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснило нарахування процентів за 47 календарних днів з 27.05.2024 по 12.07.2024 в розмірі 12833 грн. 82 коп., які також просило стягнути з ОСОБА_1 .

Нарахування вказаних процентів здійснено позивачем після отримання права вимоги за кредитним договором та в межах встановленого строку кредитування, у зв`язку з чим відповідні вимоги є обґрунтованими.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено отримання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, доведено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у загальному розмірі 45 942 грн. 17 коп., з яких: 13721 грн. 40 коп. заборгованість за тілом кредиту; 32 220 грн. 77 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом.

На підставі цього суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (2422 грн. 40 коп.), а також витрат на професійну правничу допомогу (10000 грн. 00 коп.).

Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено копії: акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 (а.с. 35), згідно якого адвокат Городніщева Є.О. надала клієнту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» правову допомогу вартістю 10000 грн у виді: зустрічі адвоката та клієнта; аналіз практики та правових позицій Верховного суду у даних правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви; оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту; підготовка позовної заяви, подання позовної заяви, підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів; підготовка адвоката до судових засідань, участь в судових засіданнях, на що адвокатом було витрачено 10 годин (а.с. 35); рахунок на оплату № 4677-19/09-2024 від 19.09.2024 р (а.с. 25), договір № 26/08-2024 про надання правової допомоги (а.с. 39-40).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд вважає неспівмірною заявлену вартість послуг за збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, а також складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, враховуючи категорію та складність даної справи, яка відноситься до малозначних справ та є типовою для фактора, не потребує вивчення значного обсягу доказів та правових позицій судів щодо такої категорії справ, участі в судових засіданнях адвокат не брав, а тому такого виду зазначених як виконані робіт не виконував.

У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи суму, яка підлягає стягненню з відповідача, тобто ціну позову, а також складність справи та її значення для сторін, зокрема те, що відповідачем було отримано в кредит суму коштів в розмірі 14 000 грн, а решта задоволених позовних вимог становить розмір процентів за користування грошовими коштами, що значно перевищує суму отриманих відповідачем у власність коштів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та відсутність відомостей про фінансовий стан обох сторін, а саме в розмірі 3000 грн, оскільки 3 год часу об`єктивно достатньо для підготовки, складення та подачі такого позову до суду адвокатом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 11, 526, 610, 612, 626, 1046-1056-1, 1077, 1079 ЦК України, ст. 12, 81, 133, 141, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» ( після зміни назви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 45942,17 (Сорок п`ять тисяч дев`ятсот сорок двi гривнi 17 копiйок), з яких сума кредиту 13721,4 (Тринадцять тисяч сiмсот двадцять одна гривня 40 копiйок), сума процентів за користування кредитом 19386,95 (Дев`ятнадцять тисяч триста вiсiмдесят шiсть гривень 95 копiйок), нараховані Позивачем проценти за 47 календарних днів - 12833,82 (Дванадцять тисяч вiсiмсот тридцять три гривнi 82 копiйки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Фінтраст Україна" ( після зміни назви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал») , адреса: м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )

Суддя Баличева М.Б.