Справа № 201/47/25
Провадження № 2-з/201/33/2025
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

10 лютого 2025р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Покопцева Д.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Підлубної Юлії Володимирівни про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

31.01.2025р. представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Підлубною Юлією Володимирівною через підсистему «Електронний суд» подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером № :03:052:0191 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237), площею 0,0953 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, сг. Петриківська, ст. «Динамо» та на земельну ділянку з кадастровим номером № :03:052:0210 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37), площею 0,12 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с/рада Єлизаветівська, які належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Клопотання мотивоване тим, що 03.01.2025 року ОСОБА_1 було подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 19.03.2025р. на 10.30 хв.

15.01.2025 року представник позивача звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про забезпечення позову в рамках даної справи та просила суд накласти арешт на земельні ділянки, які належать відповідачу, однак ухвалою Жовтневого районного суду від 17.01.2025 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено, оскільки представник позивача не надала суду актуальну інформацію, що підтверджує право власності відповідача на вказані земельні ділянки.

Представник позивача сформувала дві інформаційні довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:052:0191 та земельної ділянки з кадастровим номером :03:052:0210.

З вказаних інформаційних довідок видно, що земельні ділянки належать Відповідачу, однак на них накладено обтяження приватним виконавцем Сивокозовим О.М. в рамках виконавчого провадження № 76642849 від 25.11.2024 року.

На сьогоднішній день позивач дізнався, що у разі невжиття заходу забезпечення позову такого, як накладення арешту на земельні ділянки, які належать відповідачу, інші стягувачі (кредитори) зможуть реалізувати майно відповідача в рамках вказаного виконавчого провадження, що призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки він не зможе їх захистити в межах лише цього судового провадження, без нових звернень до суду, що потягне за собою додаткові витрати.

Згідно ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», позивач та стягувач у виконавчому провадженні № 76642849 від 25.11.2024 року знаходяться у п`ятій черзі задоволення вимог стягувачів.

Тобто у разі задоволення позовних вимог позивача вимоги стягувачів як і позивача, так і іншого стягувача, мають бути задоволені пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Позовні вимоги обґрунтовані ти, що 26.10.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 26/10- 2023.

Відповідно до п.1.2. та п. 2.1. вказаного договору позикодавець позивач передав у власність позичальника - відповідача грошові кошти у сумі 40 000 $ доларів сша строком до 01.12.2024 року.

Передача коштів підтверджується підписаним сторонами 26.10.2023 року актом прийому - передачі грошових коштів (розписки) за договором позики 26/10-2023 від 26.10.2023 року.

Однак у зазначений строк відповідач не повернула грошові кошти, тому позивачем 25.12.2024 року була направлена вимога про повернення грошових коштів за договором позики.

Однак кошти на дату подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову відповідач не повернула.

Тривалий час відповідач не збирається у добровільному порядку повертати кошти позивачу. Крім того позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за користування позикою у розмірі 3 616 доларів США.

Такі дії з боку відповідача, свідчать що за умови задоволення позову можуть виникнути ускладнення щодо поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а саме є ризики, що відповідач з метою неповернення грошових коштів позивачу, навмисно приховає своє майно або грошові кошти.

З 29.01.2025 по 07.02.2025р.р. головуючий перебувала у відпустці за раніше відпрацьований час.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи положення частини першої статті 153 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви у судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

У відповідності до пунктів 3, 4 частини першої ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам відповідно до роз`яснень у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позивачем заявлені вимоги про стягнення боргу за договором позики № 26/10-2023 у сумі 40 000 доларів США, та згідно положень ст.625 ЦК України 3 % річних у сумі 3616 доларів США.

Одночасно з подання позову позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки BMW X1 vin НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_2 .

Ухвалою від 10.01.2025р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська задоволена частково шляхом заборони державним реєстраторам, ТСЦ та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації, перереєстрації права власності щодо автомобіля BMW X1 vin НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_2 .

Зараз представник позивача просить забезпечити позов шляхом арешту ще й двох земельних ділянок: кадастровим номером № :03:052:0191 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237 та кадастровим номером № :03:052:0210 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37).

За положеннями Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, що проголошені судом прилюдно, та відтворені у Єдиному державному реєстрі судових рішень вважаються офіційно опублікованими та доступними для використання.

Судом встановлено, що ухвалою від 31.01.2024р. Петриківського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі ЄУН 187/1885/23 вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с/рада Єлизаветівка, кадастровий номер: :03:052:0191, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237, в сумі 914215,00 гривень (https://reestr.court.gov.ua/Review/116659945).

Рішенням від 15.04.2024р. Петриківського районного суду Дніпропетровської області (https://reestr.court.gov.ua/Review/118343518) у цій справі стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором купівлі-продажу від 01.03.2023р. земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с/рада Єлизаветівка, кадастровий номер: :03:052:0191, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237, в розмірі 914 215грн, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9142,15 грн (дев`ять тисяч сто сорок дві грн 15 коп).

Ухвалою від 17.07.2024р. Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Юдіної Наталії Миколаївни на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором купівлі-продажу постановлено вважати неподаною та повернуто скаржнику.

Тому це рішення набрало законної сили

З відкритих даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у провадженні приватного виконавця Сивокозова О.М. перебувають виконавчі провадження № № 76642849, 76642849, відкриті 25.11.2024р., в якому боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувачем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після набрання рішенням від 15.04.2024р. Петриківського районного суду Дніпропетровської законної сили.

В межах цих виконавчих проваджень приватним виконавцем 25.11.2024р. накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна двох земельних ділянок, тих самих, на які просить накласти арешт представник відповідача, кадастровими номерами :03:052:0191 та :03:052:0210.

На підставі якого саме виконавчого документу відкриті виконавчі провадження, з відкритих даних АСВП з`ясувати неможливо, але суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен дослідити баланс інтересів між позивачем у даній справі, який просить забезпечити його позов з метою забезпечення виконання можливого рішення суду, та іншим стягувачем.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (Верховний Суд у постанові від 19.02.2021р., справа 643/12369/19).

Арешт на земельні ділянки вже накладений приватним виконавцем, що унеможливлює розпорядження ними.

З наданих документів неможливо дослідити баланс інтересів між позивачем у даній справі, який просить забезпечити його позов з метою забезпечення виконання можливого рішення суду, та іншим стягувачем, і, відповідно, пересвідчитись, що вжиття заходів забезпечення позову не спричинить порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також слід врахувати, що встановити, за яким виконавчим документом відкрито виконавче провадження, з відкритих даних АСВП неможливо.

Але якщо воно відкрито 25.11.2024р. на виконання рішення від 15.04.2024р. Петриківського районного суду Дніпропетровської області, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 914 215грн, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9142,15 грн, і яке набрало законної сили, то наслідком накладення арешту, про що просить представник позивача, буде зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили. Це є неприпустимим (Верховний Суд в постанові від 17 листопада 2021 року у справі №316/844/21 (провадження №61-14849св21).

Тому слід відмовити у задоволенні клопотання, а заявнику роз`яснити, що вона не позбавлена права його повторного подання.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Підлубної Юлії Володимирівни.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева