Номер провадження: 22-ц/813/1962/25
Справа № 494/123/24
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач - Акціонерне товариство «Одесагаз»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 22 липня 2024 року, постановлену Іванівським районним судом Одеської області у складі: судді Погорєлова І.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Одесагаз» про визнання незаконними та протиправними дій, рішення, акту, зобов`язань здійснення дій, стягнення судового збору,

в с т а н о в и в:

22 січня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Березівського районного суду Одеської області з позовом до АТ «Одесагаз» про визнання незаконними та протиправними дій, рішення, акту, зобов`язань здійснення дій, стягнення судового збору.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 27 червня 2024 року задоволено заяву про самовідвід судді Римаря І. А. у вищевказаній справі.

Розпорядженням голови Березівського районного суду Одеської області від 03 липня 2024 року справа передана до Іванівського районного суду Одеської області.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 22 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Одесагаз» про визнання незаконними та протиправними дій, рішення, акту, зобов`язань здійснення дій, стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, просить скасувати ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 22 липня 2024 року і направити справу до суду, тому ж складу, для продовження розгляду.

Доводами апеляційної скарги є те, що рішення відповідача породжує обов`язки позивача зі сплати незаконного перерахунку, позивач обрав належний та ефективний спосіб захисту, позовні вимоги підлягали судовому розгляду та в порядку цивільного судочинства, а тому суд неповно з`ясував обставини справи, помилково та передчасно прийняв ухвалу про відмову у відкритті провадження з порушенням ст. 1, 2, 4, 10, 11, 186, 260, 263-265 ЦПК України, ст. 58 Закону України «Про ринок природного газу» № 329, ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 8, 55, 42 Конституції України, порушенням прав позивача на доступ до правосуддя, судовий захист, яка не може вважатись законною, обґрунтованою та справедливою, підлягає скасуванню з направленням справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відео конференції підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач АТ «Одесагаз» належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і в установленому законом порядку, повістку отримав 19.12.2024 23:21:16 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 133 зв), до судового засідання не з`явився, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом. Такі підстави визначено у ст. 186 ЦПК України.

Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску строку позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі з тих підстав, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України), суд послався на те, що цей спір не підлягає розгляду в суді, оскільки складений працівниками газопостачальної організації акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

При цьому, суд послався на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження 14-503цс18).

Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

За матеріалами справи позивачка звернулась з позовом до суду із вказаним позовом та просить визнати неправомірними дії АТ «Одесагаз» щодо нарахування об`єму, обсягу природного газу та його вартості за особовим рахунком № НОМЕР_1 , здійснене на підставі рішення комісії з розгляду актів про порушення споживачем газу від 13.12.2023; визнати протиправними, необґрунтованими та незаконними рішення комісії від 13.12.2023 року № 36 та скасувати; визнати протиправним, необґрунтованим та незаконним Акт-розрахунок за № 36 від 13.12.2023 та скасувати; визнати незаконним, протиправним та необґрунтованим Акт про порушення від 12.06.2023 та скасувати.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Будинок підключений до газопостачання, позивачка є споживачем природного газу, а відповідач є постачальником послуги з особовим рахунком № НОМЕР_1 . Позивачка сплачує своєчасно за послуги, заборгованості не має.

12 червня 2023 року під час проведення перевірки за адресою: АДРЕСА_1 працівниками АТ «Одесагаз» виявлено порушення: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ- втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку, у тому числі їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або конфігурації даних обчислювача ПЛГ, про що складено акт про порушення від 12 червня 2023 року № 04029.

В цей день складено акт про демонтаж побутового лічильника газу на повірку, протокол щодо направлення ЗВТ та /або пломби на експертизу.

Висновками акта експертизи № 237 від 21.06.2023 встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність заводського тавра на ЗВТ. Відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника. Біля реверсу та аверсу пломби чисельні підколи та подряпини.

13 грудня 2023 року відбулось засідання комісії з розгляду акта про порушення № 04029 від 12.06.2023, за результатами розгляду комісією прийнято рішення, акт про порушення задовольнити. Здійснити донарахування згідно акту-розрахунку у сумі 15704,43 грн.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Під правоздатністю пред`являти позови, вимагати відшкодування шкоди й домагатися рішення суду розуміється право подання позову у суд, який наділений повноваженнями розглядати питання фактів й права, що стосуються конкретного спору, з метою постановлення рішення, що матиме обов`язкову силу (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 року у справі «Ле Конт, Ван Левен і Де Мейєр проти Бельгії», заяви № № 6878/75, 7238/75).

ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору.

Можна зробити висновок, що у Конституції України не встановлено обмеження доступу до правосуддя, окрім випадків, коли законом визначено обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Інших обмежень доступу до правосуддя Конституція України не містить.

Винятковою компетенцією суду є правосуддя, тобто здійснювана в передбаченому законом процесуальному порядку правозастосовча діяльність суду з розгляду справ.

Суд зобов`язаний розглядати справу в межах заявлених вимог, а відмова у відкритті провадження у справі фактично є відмовою в судовому захисті та порушенням принципу доступу до правосуддя.

Посилання суду як на підставу для відмови у відкритті провадження на висновок Великої Палати Верховного Судувід від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, із урахуванням якого провадження у цій справі підлягає закриттю, є необґрунтованими з огляду на таке.

У постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а тому такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Оскільки у справі, яка є предметом апеляційного перегляду, спір виник щодо скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення, проведення донарахування споживачам природного газу за порушення вимог Кодексу ГРС, оформленого протоколом від 12 червня 2023 року, а у справі № 522/12901/17-ц - щодо скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ, питання щодо скасування рішення комісії не було предметом розгляду, тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц.

При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 зроблено висновок про те, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

Зазначений висновок підлягає застосуванню також у разі оскарження рішення комісії з розгляду актів про порушення, проведення донарахування споживачам природного газу за порушення вимог Кодексу ГРС.

Враховуючи те, що позивачем заявлена вимога про визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення, проведення донарахування споживачам природного газу за порушення вимог Кодексу ГРС, оформленого протоколом, тобто позивачем обраний ефективний спосіб захисту прав та інтересів, який установлений законом, тому такий спір підлягає судовому розгляду.

Колегія суддів також зазначає, що можливе обрання позивачем неналежного способу захисту не може бути підставою для відмови у судовому розгляді, а це є підставою для відмови в позові по суті.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі без наявності передбачених ст. 186 ЦПК України підстав, суд першої інстанції фактично не провів розгляду справи по суті, чим порушив права ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За викладених обставин ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 22 липня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 07 лютого 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко