"10" лютого 2025 р.
Справа № 642/7182/24
Провадження № 2/642/1893/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Гриценко О.С.,

представника позивача Авдєєва Б.М.

представника відповідача Григор`єва І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південна залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Авдєєв Б.М. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до АТ «Південна залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», в якому просить: визнати незаконним та скасувати наказ №239/ІД від 14.07.2022 року про призупинення дії трудового договору в частині призупинення дії трудового договору із майстром цеху ОСОБА_1 ; поновити дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та Регіональною філією «Південна залізниця» АТ «Південна залізниця» з дати винесення рішення судом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Регіональною філією «Південна залізниця» ФТ «Укрзалізниця», 01.01.2017 року був призначений на посаду майстра цеху дефектоскопії у виробничий підрозділ «Ізюмська дистанція колії» (ПЧ-5 Ізюм), виконував свої посадові обов`язки в місті Ізюм. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який в подальшому продовжено. 22.02.2022 року відповідачем було винесено накази №70/Н та №118/ВД про запровадження вимушеного простою. 14.02.2022 Відповідач видав наказ №239/ВД про призупинення дії трудового договору з Позивачем. Даний наказ був виданий у зв`язку з неможливістю надання, виконання роботи та достовірного встановлення фактичного місцеперебування окремих працівників структурного підрозділу «Служба колії» та виробничих підрозділів «Ізюмська дистанція колії», «Куп`янська-вузлова дистанція колії», «Куп`янськ-Південна дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Південна залізниця», внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України та запровадження воєнного стану. Позивач не був ознайомлений з цим наказом та не знав про припинення трудового договору до 12.10.2024 року. 16.10.2024 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про відновлення дії трудового договору, однак заява була проігнорована Відповідачем. Позивач вважає, що з жовтня 2022 року відсутні підстави для призупинення дії трудового договору з Позивачем, вказує на те, що позбавлений можливості виконувати роботу та отримувати заробітну плату. На підставі викладеного звернувся до суду з метою захисту своїх прав.

В подальшому від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Представник зазначив, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися права і свободи громадянина, передбачені статтями 30-34,38,39,41-44,53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та в обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану. 14.07.2022 року регіональною філією «Південна залізниця АТ «Укрзалізниця» видано наказ №239/ВД, зокрема, про призупинення дії трудового договору з Позивачем. 15.07.2022 та 21.07.2022 були здійсненні телефонні дзвінки з метою повідомлення Позивача про наявність наказу про призупинення дії трудового договору. Позивач на зв`язку не знаходився. З наказом Позивача було ознайомлено шляхом телефонного зв`язку, про що складено відповідний акт від 25.07.2022. Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України було видано наказ від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Відповідно до Переліку активні бойові дії тривали з 24.02.2022 по 01.04.2022, з 08.09.2022 по 11.09.2022. Перебування м. Ізюм в окупації (з 01.04.2022 по 08.09.2022) та ведення активних бойових дій зумовило видати роботодавця наказ від 14.07.2022 №239/ВД, оскільки зазначені обставини виключали надання працівнику роботи, а працівник не міг виконати роботу. Крім того, внаслідок активних бойових дій виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені та їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим. Рішення про скасування призупинення дії трудового договору з Позивачем до припинення або скасування воєнного стану роботодавцем не приймалось. Таким чином, представник відповідача вважає що наказ від 14.07.2022 №239/ВД про призупинення дії трудового договору з Позивачем є законним, виданим з дотриманням положень ч.1 ст. 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Щодо поновлення дії трудового договору, зазначив, що про своє бажання щодо можливості приступити до виконання своїх обов`язків Позивач повідомив Відповідача лише 15.10.2024. Листом від 28.10.2024 надана проміжна відповідь, про те, що вирішення питання у зверненні потребує додаткового вивчення та відповідь буде надана протягом одного місяця. Вказаний лист повернувся за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відсутність Позивача за місцем реєстрації. 19.11.2024 року на звернення Позивача від 15.10.2024 щодо відновлення дії трудового договору була надана відповідь, що для вирішення питання Позивачу необхідно прибути до регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Проте Позивач до регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» не з`явився. Крім того, представник позивача зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки Позивач був обізнаний що з ним призупинено трудовий договір з липня 2022 року. Тож, враховуючи вимоги частини першої ст. 233 КЗпП України, тримісячний строк для звернення до суду для Позивача давно сплинув, а подання позовної заяви більш ніж через два роки є порушенням строку та підставою для відмови в задоволенні позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2024 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Авдєєв Б.М. у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Регіональної філії АТ «Південна залізниця АТ «Південна залізниця» Григор`єв І.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Крім того, зазначив, що трудові договори було поновлено лише з тими працівниками, які звернулися із заявами та безпосередньо прибули до регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Позивач для вирішення питання про можливість поновлення з ним трудового договору до регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» не прибув. Також посилався на те, що специфіка роботи позивача як майстра цеху виключає можливість працювати дистанційно.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.01.2017 року ОСОБА_1 призначений на посаду майстра цеху дефектоскопії у виробничий підрозділ «Ізюмська дистанція колії» (ПЧ-5 Ізюм) в Регіональній філії «Південна залізниця АТ «Укрзалізниця», що підтверджується копією трудової книжки.

Загальновідомим та таким, що не потребує доказування є той факт, що 24 лютого 2022 року Російська Федерація здійснила повномасштабну збройну агресію по відношенню до України, а відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 Ізюмська територіальна громада входила до переліку: до тимчасово окупованих РФ територій України в період з 01.04.2022 до 08.09.2022; до територій активних бойових дій в періоди з 24.02.2022 по 01.04.2022 та з 08.09.2022 по 11.09.2022; до територій можливих бойових дій в період з 11.09.2022 до сьогодні . Таким чином, робоче місце позивача ОСОБА_1 в місті Ізюм в період з 24.02.2022 по 01.04.2022 та з 08.09.2022 по 11.09.2022 знаходилося на території, яка відносилася до території активних бойових дій.

14.07.2022 року виконавчим директором регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» видано наказ № 239/ВД про призупинення дії трудового договору з 14.07.2022 року, для працівників, які зазначені у Додатку 1 до цього наказу (відповідно до витягу з Додатку до наказу № 239/ВД зазначений майстер цеху ОСОБА_1 ).

Позивач ОСОБА_1 підтвердив неможливість виконання ним роботи на території Ізюмської територіальної громади з початку повномасштабного вторгнення та на дату видання оспорюваного наказу (14.07.2022). Вказана обставина сторонами у справі не оспорюється.

Згідно акту від 25.07.2022 року, складеного працівниками виробничого підрозділу «Ізюмська дистанція колії», а саме: шляховим майстром ОСОБА_2 , монтером колії ОСОБА_3 та сигналістом (головою профспілкової організації) Дегтярьовою О.Г., ОСОБА_1 в телефонному режимі було повідомлено про введення в дію наказу директора № 239/ВД від 14.07.2022 року «Про призупинення дії трудового договору».

При цьому, Позивач отримав поштою та ознайомився з наказом №239/ВД лише 12.10.2024 року.

Позивач вважає, що підстави для призупинення дії трудового договору відсутні, просить визнати незаконним та скасувати наказ № 239/ВД від 14.07.2022 року.

Стаття 42 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені , крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного чи надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами першою та другою Закону № 2136-ІХ (тут і далі в редакції на час винесення оспорюваного наказу від 31 березня 2022 року встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до статті 13 Закону № 2136-ІХ, призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

У цій справі встановлено, що підставами винесення наказу № 239/ВД визначено - військова агресія російської федерації проти України, Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/22 «Про введення воєнного стану в Україні», стаття 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Разом із тим, суд встановив, що регіональна філія «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» видано наказ № 239/ВД припинила вимушений простій з 14.07.2022 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» із заявою від 15.10.2024 року про відновлення дії трудового договору, в якій зазначив про можливість виконувати свої трудові обов`язки.

19.11.2024 року на адресу позивача була направлення відповідь на звернення, в якій ОСОБА_1 запропоновано з`явитися до управління службових перевірок та кадрової безпеки Департаменту корпоративної безпеки АТ «Укрзалізниця» з метою опрацювання питання відновлення дії трудового договору. Проте, Позивач до регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» не з`явився.

Актом технічного стану об`єкту інфраструктури залізничного транспорту за результатами проведеного обстеження комісією Харківської дирекції залізничних перевезень засвідчено, що нежитлова будівля Контора цеху дефектоскопії під літ. 3-1, розташована за адресою: м. Ізюм, вул. Київська має не задовільний технічний стан, придатна до експлуатації після виконання ремонту, а саме: перекриття покрівлі, заміна 8 вікон з склопакетами, 1 дверей, внутрішнього ремонту та ремонту даху, підлягає першочерговому відновленню.

Отже, вказаними документами підтверджується, що ОСОБА_1 займає посаду майстра цеху дефектоскопії у виробничий підрозділ «Ізюмська дистанція колії» (ПЧ-5 Ізюм) в Регіональній філії «Південна залізниця АТ «Укрзалізниця», робота якого була зупинена у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України. Відповідно, ОСОБА_1 не мав можливості виконувати свої трудові обов`язки.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 та від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строків воєнного стану» воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, востаннє з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон2136-IX).

Статтею 1 Закону визначено, що він визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно ст. 13 вказаного Закону(у первинній редакції, яка діяла до 19.07.2022) призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

З 19.07.2022 ст. 13 Закону 2136-IX викладено в новій (розширеній) редакції. Зокрема у ч.1 даної статті дане більш розширене визначення поняттю призупинення дії трудового договору та вказано, що це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

У частині 2 даної статі вказано, що наказ про призупинення дії трудового договору повинен містити кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові інші персональні данні відповідних працівників.

Таким чином, законодавець прямо передбачив, що призупинення дії трудового договору може відбуватись не у відношення всього персоналу, а відносно конкретних працівників (наведених у відповідному переліку).

При цьому умовами такого призупинення на тлі російської військової агресії є неможливість надання та виконання певної роботи (в новій редакції ст. 13 Закону неможливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором).

Таким чином, суд вважає, що підставами для призупинення дії трудового договору відповідно до ст. 13 Закону 2136-IX може бути не лише абсолютна непрацездатність підприємства через його руйнування чи руйнування частини його інфраструктури, а й інші, викликані збройною агресією, фактичні та економічні чинники, які не дозволяють забезпечити працівника роботою, яку він виконував раніше, наприклад: скорочення замовлень чи обсягу послуг, які надаються підприємством, суттєве зниження доходів підприємства, неможливість виконання роботодавцем перед працівником зобов`язань з виплати заробітної плати та страхових внесків тощо.

При цьому саме на керівництво підприємства покладаються дискреційні повноваження щодо визначення переліку працівників з якими необхідно призупинити дії трудових договорів, з самостійним визначенням відповідних трудових критеріїв для цього (певні посади, що можуть бути незадіяні в умовах зміненої господарської діяльності; кваліфікація окремих працівників, наявність у них певних знань, навичок та умінь, допущення певними працівниками порушень трудового розпорядку тощо).

При цьому суд звертає увагу на те, що призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а Законом визначено, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

В даному випадку тимчасово призупиняючи дію трудового договору з певними працівниками, роботодавець в якості такого критерію визначив неможливість виконання деякими працівниками регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», виконувати свої трудові обов`язки, в період збройної агресії Російської Федерації проти України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та об`єктивним економічним реаліям, в яких відповідач опинився в наслідок збройної російської агресії, не містить ознак дискримінації по відношенню до позивача, підтвердженням чого є матеріали справи, а отже підстави для визнання оспорюваного наказу незаконним та його скасування у суду відсутні.

Аналогічних висновків прийшов у своїй постанові від 13.07.2023 року дійшов Київський апеляційний суд (справа №752/17624/22).

За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю за безпідставністю.

Оскільки позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог, суд не вирішує питання щодо пропуску позивачем строків позовної давності.

У відповідності до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 10-13, 76-82, 259-263, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Південна залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Вікторов