Справа №295/1769/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районнго суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 .

Згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/23477/22 було частково задоволено позов даної особи до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій; рішенням суду відповідача зобов`язано здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, яка була чинна до 01.01.2015 року, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року

При цьому, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, вказаний у рішенні суду розмір пенсії на користь ОСОБА_2 не сплачувався, що призвело до виникнення заборгованості за рішенням суду на суму 26 410,64 грн.

Позивач зауважує, що після смерті ОСОБА_2 вона виступила спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину.

З огляду на відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату заборгованих сум на користь позивача як спадкоємця, сторона, посилаючись на вимоги норм законодавства, що врегульовують питання переходу права та обов`язків спадкодавця до спадкоємців, просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на її користь не отримані за життя ОСОБА_2 пенсійні виплати в сумі 26 410,64 грн.

Дослідивши зміст позовної заяви, доданих до неї документи, суддя приходить до висновку про необхідність залишення позову без руху на підставі ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України.

Так, відповідно до п.п. 5, 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В даному випадку слід звернути увагу на таке законодавче врегулювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

У відповідності до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Отже, у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Із дотриманням черговості спадкування.

Позивач, вказуючи на те, що є спадкоємцем за заповітом, не надає відомості про зміст заповіту, складеного на її ім`я, що позбавляє суд можливості встановити обсяг переданого за заповітом спадкового майна.

Не є спроможними до з`ясування дані щодо наявності або відсутності спадкоємців за законом, оскільки позивач не наводить відомості щодо інших осіб, віднесених до черг спадкоємців, прийняття спадщини якими, зокрема, могло здійснюватись за фактом спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті.

Верховний Суд неодноразово наводив висновок, який зводиться до того, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину (постанова ВС від 20 лютого 2019 року по справі N 755/7730/16-ц)

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи. У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази.

За змістом ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів - залишити без руху.

Надати позивачу строк в десять днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху для виправлення вказаних недоліків.

В разі, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позов вважається неподаним і повертається позивачу.

Суддя: Д.М.Лєдньов