Справа № 158/3003/24
Провадження № 2/0158/40/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

03 лютого 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Поліщук С.В.,

при секретарі Шрамко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Усаченко Максим Олегович до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Усаченко М.О. звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 травня 2020р. між ним та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено договір позики (боргова розписка), відповідно до умов якого відповідач по справі ОСОБА_2 отримав від позивача позику в сумі 8800 (вісім тисяч вісімсот) доларів США, які останній зобов`язувався повернути у строк протягом року до 10 травня 2022р., на підтвердження чого було складено розписку. У встановлений у вказаній розписці термін, відповідач по справі ОСОБА_2 кошти не повернув.

Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача по справі ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 10.05.2020 року в сумі 8800 (вісім тисяч вісімсот) доларів США, а також понесені судові витрати по справі пов`язані зі сплатою судового збору.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.10.2024р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Згідно відомостей УДМС України у Волинській області, відповідач по справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача по справі ОСОБА_1 адвокат Усаченко М.О. подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог, просив підготовче засідання проводити у відсутності сторони позивача.

Ухвала про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками, двічі, скеровані судом відповідачу по справі ОСОБА_3 рекомендованими повідомленнями, які відділенням зв`язку повернуті суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 24-25, 35-8).

На веб-порталі Ківерцівського районного суду Волинської області були розміщені судові оголошення про виклик до суду у підготовче та судове засідання на 13 год. 00 хв. 04 грудня 2024р. та на 10 год. 00 хв. 13 січня 2025р. відповідача по справі Мирончука С.М.:

https://court.gov.ua/storage/portal/sud0305/muronchyk.pdf, https://court.gov.ua/storage/portal/sud0305/muronchyk1.pdf. Одночасно відповідачу по справі ОСОБА_2 було роз`яснено порядок розгляду даної цивільної справи та його право на подачу до суду відзиву на позовну заяву відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.12.2024р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач по справі ОСОБА_1 та його представник адвокат Усаченко М.О. в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог, просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач по справі ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Крім того в передбачений цивільним процесуальним законодавством строк, відзиву на позовну заяву не подав.

Поштова кореспонденція (повістка до суду) повернулася на адресу суду з відміткою уповноваженої особи «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою».

У разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 2-6236/11 (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.06.2021 року).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду.

Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи, незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про відкриття провадження у даній цивільній справі та правила її розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, за згодою сторони позивача та у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши надані письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено, що 10 травня 2020р. між позивачем по справі ОСОБА_1 як позикодавцем та відповідачем по справі ОСОБА_2 (паспорт громадянина України № НОМЕР_1 ) як позичальником було укладено строковий договір позики у формі рукописної розписки, з якої слідує, що відповідач по справі ОСОБА_2 отримав позику від позикодавця ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8800 (вісім тисяч вісімсот) доларів США, які зобов`язувався повернути позикодавцю (таку ж суму грошей) до 10 травня 2022 року. Даний факт стверджується оригіналом боргової розписки (а.с. 9, 11, 44).

Частиною 1 ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

За правилами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України).

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Як встановлено судом, відповідачем по справі ОСОБА_2 грошове зобов`язання перед позивачем по справі ОСОБА_1 не виконано.

Доказів виконання зобов`язання відповідач ОСОБА_2 суду не надав, а тому заборгованість у розмірі 8800 (вісім тисяч вісімсот) доларів США підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Зі змісту ст. 533 Цивільного кодексу України вбачається, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц та від 16.11.2022р. у справі №301/2052/18 у яких зазначено, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач по справі ОСОБА_2 отримав позику в іноземній валюті, тому до стягнення з нього підлягає сума позики, виражена у валюті зобов`язання - доларах США.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 3638 грн. 63 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-78, 81, 89, 95, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, на підставі ст. ст. 15, 524, 526, 533, 610, 612, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики від 10.05.2020 року у розмірі 8800 (вісім тисяч вісімсот) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі із сплати судового збору в розмірі 3638 (три тисячі шістсот тридцять вісім) грн. 63 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ;

представник позивача адвокат Усаченко Максим Олегович, діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АС №1110487 від 23.09.2024р., юридична адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду С.В. Поліщук