Справа № 509/1888/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь в режимі відеоконференції заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ :

21 січня 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, в якій зазначив, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.12.2024 р. вищевказаний позов ОСОБА_2 був задоволений частково, при цьому визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,1 кв.м, житловою площею 40 кв.м; земельну дiлянку, кадастровий номер :02:004:0989, загальною площею 0,0300 га за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну дiлянку, кадастровий номер :02:004:0103, загальною площею 0,0344 га за адресою: АДРЕСА_3 ; поділена спiльна сумiсна власнiсть ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом визнання за ОСОБА_2 право власностi на 1/2 частку: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,1 кв.м, житловою площею 40 кв.м; земельної дiлянки, кадастровий номер :02:004:0989, загальною площею 0,0300 га за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної дiлянки, кадастровий номер :02:004:0103, загальною площею 0,0344 га за адресою: АДРЕСА_3 . Також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнутий судовий збір в сумі 8273,80 грн.

19.01.2025 р. Овідіопольський райсуд Одеської області ухвалив додаткове рішення у цій справі, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правову допомогу в сумі 10000 грн.

Рішення суду від 04.12.2024 р. та додаткове рішення суду від 19.01.2025 р. набрали законної сили. Загальна сума, що підлягає стягненню за рішеннями суду у цій справі (судові витрати по сплаті судового збору на витрат на правову допомогу) становить 18273,80 грн. Відповідач вказує, що його матеріальне становище не дозволяє негайно сплатити позивачці вказану суму коштів, зазначаючи, що у червні 2024 р. він переніс операцію, а в теперішній час проходить реабілітацію, що потребує витрат. Окрім того у позивача на вихованні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, яких він самостійно виховує та утримає за особисті кошти, та які проживають разом з ним, в той час як мати дітей - позивачка ОСОБА_2 з дітьми не проживає, не приймає участі в вихованні та утриманні дітей та не підтримує їх фінансово. У зв?язку з викладеним, посилаючись на положення ст. 435 ЦПК України, боржник ОСОБА_1 просить розстрочити йому, строком на 24 місяці виконання рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 04.12.2024 та додаткового рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.01.2024 року, які ухвалені у справі 509/1888/24 в частині стягнення судового збору та судових витрат на професійну правову допомогу, визначивши розмір щомісячної виплати в розмірі 759,90 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду клопотання про розгляд заяви без його участі.

Представник позивачки адвокат Захватаєв А.С. в судове засіданні не з?явився, надіславши на електронну адресу суду письмові заперечення, в яких просив суд, відмовити боржнику ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про розстрочення виконання рішення суду з підстав вимог ст. 435 ЦПК України щодо необґрунтованого строку розстрочки виконання рішення суду, яка не може перевищувати 1 року, а також, відсутності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про розстрочення виконання рішення суду з доданими до неї документальними доказами, суд дійшов наступних висновків.

Так судом встановлено, що 04.12.2024 року Овідіопольським райсудом Одеської області було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, яким позов ОСОБА_2 був задоволений частково, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,1 кв.м, житловою площею 40 кв.м; земельну дiлянку, кадастровий номер :02:004:0989, загальною площею 0,0300 га за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну дiлянку, кадастровий номер :02:004:0103, загальною площею 0,0344 га за адресою: АДРЕСА_3 ; поділена спiльна сумiсна власнiсть ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом визнання за ОСОБА_2 право власностi на 1/2 частку: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,1 кв.м, житловою площею 40 кв.м; земельної дiлянки, кадастровий номер :02:004:0989, загальною площею 0,0300 га за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної дiлянки, кадастровий номер :02:004:0103, загальною площею 0,0344 га за адресою: АДРЕСА_3 . Також судом вирішено питання розподілу судового збору та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 8273,80 грн.

19.01.2025 року Овідіопольський райсуд Одеської області ухвалив додаткове рішення у цій справі, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правову допомогу в сумі 10000 грн.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області суду від 04.12.2024 року та додаткове рішення суду від 19.01.2025 року набрали законної сили.

Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за вказаними рішеннями суду у справі становить 18273,80 грн.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо).

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

При розгляді справи судом було встановлено, що 09.12.2009 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 25.10.2023 року (справа № 509/5173/23), яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний, дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено на виховання батькові - відповідача ОСОБА_1 . Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на даний час проживають разом з відповідачем ОСОБА_1 в спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в той час, як позивачка ОСОБА_2 на даний час проживає в Федеративній Республіці Німеччина, про що нею повідомлено у позові і було підтверджено її представником під час судових засідань.

Таким чином судом встановлено, що на вихованні та утриманні відповідача ОСОБА_1 перебувають двоє неповнолітніх дітей, що судом не ставиться під сумнів.

Боржнику (заявнику) ОСОБА_1 у червні 2024 року було зроблено операцію на колінному суглобі, а в теперішній час він потребує та проходить медичну реабілітацію, що підтверджується наданими відповідачем медичними довідками.

Приймаючи до уваги те, що боржник (заявник) ОСОБА_1 має намір добровільно виконати рішення суду, при цьому, про що він зазначив у своїй заяві про розстрочку виконання рішення суду, маючи на своєму одноособовому утриманні двох малолітніх дітей, за станом здоров`я потребує медичної допомоги, суд вважає, що сплата судових витрат в розмірі 18273,80 грн. одноразовим платежем на користь позивачки - створить для нього, а відповідно і для спільних дітей сторін - надмірний тягар, що одночасно може привести до порушення законних прав та інтересів неповнолітніх дітей, які перебувають на його вихованні та утриманні.

Також суд враховує те, що розстрочення виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат не буде створювати занадто привілейовані умови для боржника, оскільки такі дії заявника спрямовані саме на забезпечення виконання рішення суду, а не задля уникнення виконання рішень суду, і на відновлення порушених прав позивачки, як стягувача.

В той же час розстрочення виконання рішення суду строком на 24 місяця (як вказано в заяві відповідача), суперечить вимогам ст. 435 ЦПК України, частиною 5 якої передбачено розстрочення виконання рішення суду не може перевищувати 1 року з дня ухвалення рішення такого рішення.

Суд приходить до висновку, що виконання вказаних судових рішень в частині стягнення судових витрат слід розстрочити на 12 місяців із сплатою щомісячного платежу рівними частинами по 1522,82 грн. (18273,80 грн. : 12 місяців), до 28 числа поточного місяця, а тому заяву слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 81, 258-261,353-354,435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

1.Заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду задовольнити частково ;

2.Розстрочити відповідачу ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 ) строком на 12 місяців виконання рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 04.12.2024 р. та виконання додаткового рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 19.01.2025 р. у цивільній справі 509/1888/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, в частині стягнення судового збору та судових витрат на професійну правничу допомогу загальним розміром 18273,80 грн. (судовий збір в розмірі 8273,80 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП : НОМЕР_2 ), шляхом сплати щомісячного платежу рівними частинами по 1522,82 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя Гандзій Д.М.