Справа № 306/3009/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Мацунича М.В., Джуги С.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2024 року (суддя Жиганська Н.М., повний текст рішення складено 07.10.2024), у справі №306/3009/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ФІНАНС", про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №4 від 09.07.2021 у розмірі 33228 грн та стягнення витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.07.2021 між сторонами ТОВ "ІНВЕСТ ФІНАНС" та відповідачкою було укладено договір кредитної лінії №4, за умовами якого відповідачці ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти на банківську картку у сумі 10000 грн., строк кредитного договору було визначено на 7 днів.

Вказує, що згідно умов Договору факторингу від 05.09.2022 за № 556/ФК-22 ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке набуло права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Позивачем було вжито заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги до відповідача про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, проте дана вимога залишилася відповідачем без реагування.

Вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, сума боргу перед новим кредитором ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 33228 грн, з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23228 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а також судові витрати у справі - 2684 грн. судового збору, 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 02.10.2024 позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" заборгованість за кредитним договором № 4 від 09 липня 2021 року в розмірі 33228 грн. (тридцять три тисячі двісті двадцять вісім гривень 00 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати у сумі 2684 грн судового збору та 2000 грн. витрат на правничу допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Вважаючи рішення місцевого суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, просила скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Діджи Фінанс» у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт у своїй скарзі заперечує встановлення факту укладення кредитного договору між нею та ТОВ «ФК «ІнвестФінанс» від 09.07.2021, оскільки судом першої інстанції взято до уваги паперові докази, надані позивачем у справі, які позивач ваказв були укладені та підписані в електронній формі, однак позивачем не було подано жодних доказів на їх підтвердження. Стверджує, що позивачем не доведено, що ОСОБА_1 підписала договір кредитної лінії та такий неможливо перевірити за допомогою державного онлайн-сервісу https://czo.gov.ua на предмет підписання електронними підписами, оскільки позивачем надані лише копії електронних документів.

Звертає увагу суду про задоволення клопотання представника відповідача ухвалою Свалявського районного суду від 19.04.2024 у справі №306/3009/23, якою було витребувано у позивача оригінали електронних доказів на носії їх створення: договір кредитної лінії від 09.07.2021 №4; Реєстр прав вимоги (боржників) до Договору факторингу від 05.09.2022 №556/ФК-22». Однак, вказана ухвала суду не була виконана.

Відповідачка також заперечує доведеним перерахування кредитних коштів на її рахунок, оскільки з доказу на який послався суд (Інформаційний лист АТ «ПУМБ» від 22.09.2022 з додатком) неможливо встановити повний номер банківської картки, на який було перераховано кошти, та кому вона належить.

Вважає неналежним розрахунок заборгованості, оскільки не можливо встановити, які документи первинного фінансово-бухгалтерського обліку є підставою такого розрахунку. Звертає увагу, що суд не дослідив строк нарахування відсотків, оскільки відповідно до п.п.1.1.2 спеціальних умов від 09.07.2021 до договору кредитної лінії №62373 строк кредитного договору складає 7 днів, а проценти були нараховані з 09.07.2021 по 18.03.2022 - за 252 дні.

Стверджує, що позивачем не підтверджено відступлення права вимоги до відповідача на користь позивача, оскільки наявна у справі копія витягу від 30.10.2023 б/н з Додатку до договору факторингу від 05.09.2022 №556/ФК-22 виготовлена заінтересованою особою у справі - самим позивачем та не може братись судом до уваги.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

На вказану апеляційну скаргу позивач ТОВ «Діджи Фінанс» подало відзив, у якому просить апеляційний суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Свалявського районного суду залишити без змін.

У відзиві товариство вказує, що кредитний договір в електронному вигляді був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету Кредитний договір між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та Відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи Відповідача у цій частині. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких до суду першої інстанції не було надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 1383/2010, зазначило, що не спростування відповідачем презумпції правомірності кредитних договорів - всі права, набуті сторонами правочину за цими договорами, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитних договорів, підлягають виконанню.

Позивач звертає увагу апеляційного суду на те, що згідно ч 2 спеціальних умов кредитного договору № 4 від 09.07.2021 відповідачка вказала свої дані, а саме електронну пошту та номер мобільного телефону, які є ідентичними, зазначеним відповідачкою в апеляційній скарзі, а саме: моб. НОМЕР_1 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 . У даному договорі відповідачка акцептувала оферту, підтвердила ознайомлення з правилами та істотними умовами договору та погодила використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору.

Стверджує, що позивач надав усі необхідні та наявні у нього докази на підтвердження факту перерахування кредитних коштів. Вказане підтверджується інформаційним листом АТ «ПУМБ», в рамках співпраці з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за договором Про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток від 01.10.2021 №095/02, за яким відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_2 в сумі 10 000 грн. (Номер транзакції 10).

Щодо доводів апелянта про відсутність доказів відступлення права вимоги на користь позивача товариство зазначило що до позовної заяви було додано докази щодо укладення договору факторингу, а саме: 1. Копію Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 р.; 2. Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022р. 3. Копії платіжних інструкцій про сплату коштів за Договором факторингу № 556/ ФК-22 від 05.09.2022р. Звертає увагу суду, що в матеріалах справи міститься Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022. двосторонньо підписаний, а також додано витяг з реєстру боржників до договору факторингу. Вказує, що дані докази є достатніми для встановлення обставин справи.

Межі розгляду справи апеляційним судом

Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі складає 33228 грн, що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків.

Фактичні обставини та застосовані норми права

Відповідно до поданого позивачем у справі договору оферти (пропозиції укласти електронний договір) вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» запропоновано укладення договорів кредитної лінії №62373 від 09.07.2021. Відповідно до розділу ІІ Акцепт вказаного договору ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 02.03.2016 підтвердила прийняття оферти ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» щодо укладення договору кредитної лінії №62373 від 09.07.2021. Підтвердила актуальність та достовірність наданих нею даних станом на день підписання, що вивчила умови оферти, паспорт споживчого кредиту, Правила надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, на умовах кредитної лінії ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС», розміщених на сайті: https://cashberry.com.ua, та свідомо прийняла пропозицію укласти електронний договір на запропонованих і погоджених з нею умовах, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію»; що ознайомлена з істотними умовами правочину: погодилась прийняти на себе зобов`язання позичальника, засвідчивши повну та безумовну згоду з усіма без виключення умовами оферти; згодилась на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору кредитної лінії № 62373 від 09/07/2021 року» (а.с.4-9).

Умовами вказаного договору сторони визначили, що сума кредиту, первинний строк кредиту, а також розмір процентної ставки визначаються у відповідних спеціальних умовах (п.1.5. Договору).

Спеціальними умовами №4 до договору кредитної лінії №62373 від 09.07.2021 між сторонами було визначено суму кредиту, яка склала 10000 грн, первинний строк Кредиту, який становив 7 календарних днів, процентна ставка становить - 1,14 відсотків в день, базова процентна ставка - 2,14 відсотків в день. Визначено термін платежу 16.07.2021 та проценти за користування кредитом визначено у гривні, які складали 798 грн. Реальна процентна ставка складає 5497,29 % річних (а.с.10-11).

Зазначений договір та Спеціальні умови містять реквізити сторін, зокрема прізвище, ім`я та по батькові відповідача, серію та номер її паспорта, дату його видачі, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації місця проживання, номер телефону й адресу електронної пошти. Договір та Спеціальні умови, а також акцепт (електронне повідомлення), підписані відповідачем за допомогою електронного одноразового ідентифікатора, на використання якого відповідач надала згоду в якості особистого підпису договору (а.с.8, зворот, 9; 10, зворот,11).

Додатковими угодами про зміну умов договору №4 від 20.07.2021, а також від 03.08.2021 та від 17.08.2021 сторони продовжували строк дії кредиту (а.с.12-14).

Так, у додатковій угоді від 20.07.2021 передбачалось, що за умови сплати Позичальником в строк до 20.07.2021 фактично нарахованих процентів по договору від 09.07.2021 (надалі - «Договір») в сумі 1596 гривень, сторони дійшли згоди змінити п. 1.2, 1.3 Договору, виклавши в такій редакції:

«1.2. Кредит надається строком до 03.08.2021, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором».

Також передбачалось, що у разі ініціювання Позичальником продовження (пролонгації) строку кредиту і за умови за умови сплати Позичальником в строк до 20.07.2021 фактично нарахованих процентів по договору від 09.07.2021 (надалі - «Договір») в сумі 1596 гривень, сторони дійшли згоди змінити п. 1.2, 1.3.1. Договору, виклавши в такій редакції:

«1.2. Кредит надається строком до 03.08.2021, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором».

1.3.1. Знижена процентна ставка 1,71 % в день від суми кредиту застосовується у межах нового строку надання кредиту (з 1-го дня пролонгації), зазначеного у п. 3 Додаткової угоди, якщо в цей строк Позичальник здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. При цьому Позичальник погоджується, що умови про встановлення різних процентних ставок за цим Договором застосовуються за домовленістю Сторін та не є наслідком погіршення умов користування кредитом для Позичальника».

Такі ж умови містились у Додаткових угодах про зміну умов договору №4, укладених 03.08.2021 та 17.08.2021 (а.с.13,14).

Відповідно до п.2.3 Спеціальних умов №4 до договору кредитної лінії №62373 від 09.07.2021 у випадку користування понад строк, встановлений спеціальними умовами або угодами про продовження (які в даному випадку укладались) особливі умови, встановлені для позичальника програмою лояльності втрачають силу та застосовується базова процентна ставка (2,14%), а нараховані проценти за період останньої угоди про продовження підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою (а.с.10).

Із вказаних умов договору вбачається, що сторони передбачили міру відповідальності за невчасне погашення кредиту на лояльних умовах, шляхом нарахування більших відсотків після спливу строку кредитного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі №561/77/19.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Позиції щодо укладення правочину, який підписано за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, викладені також у постанові Верховного Суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Договір кредитної лінії №62373 від 09.07.2021 та Спеціальні умови №4 містить паспортні дані ОСОБА_1 , серію та номер паспорту, адресу позичальника та ІПН, додаткові контактні дані та саме такі дані апелянт зазначила у своїй апеляційній скарзі, тобто вони є актуальними та дійсно їй належать.

Факт виконання кредитодавцем ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» умов договору підтверджується відомостями про зарахування коштів в сумі 10000 грн 09.07.2021 на картку клієнта, куди видано кредит, номер № НОМЕР_2 , згідно з інформаційним листом АТ «Пумб» від 22.09.2022 №КНО 20.4/86 (а.с.93-95).

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги,що додані до позовної заяви докази не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами, оскільки позивачем не було надано суду оригінали електронних доказів спростовуються наявними в матеріалах справи договорами, які були укладені сторонами в електронному вигляді та підписані відповідачкою одноразовим ідентифікатором (електронним підписом).

Встановивши, що відповідачка акцептувала оферту та підписала Договір про надання кредитної лінії та Спеціальні умови №4 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 9, 11), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що укладення договору №4 від 09.07.2021 узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно дост.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з договором факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022, укладеного в електронній формі, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до реєстру прав вимог, за яким набуло права вимоги, в тому числі до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 4 від 09.07.2021 (а.с.22-28). Факт належного підписання договору факторингу сторонами підтверджується реквізитами на звороті а.с.26, згідно з якими вбачається, що договір укладено в електронному форматі з використанням сторонами правочину електронних підписів з дійсними сертифікатами та електронною печаткою.

Таким чином, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», в тому числі і до ОСОБА_1 (відповідача) за кредитним договором №4 від 09.07.2021 (а.с.22-28).

05.09.2022 на адресу відповідачки ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» було направлено повідомлення (вих.№17710) про відступлення права вимоги від ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №4 від 09.07.2021 (а.с.20).

12.12.2022 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було направлено відповідачці ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4 від 09.07.2021, який становив 33228 грн.(а.с.21).

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Матеріалами справи підтверджено повідомлення боржника ОСОБА_1 про зміну кредитора за договором про надання споживчого кредиту №4 від 09.07.2021 та вимога про погашення заборгованості від 05.09.2022 (а.с.20).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

До позовної заяви позивачем було подано розрахунок заборгованості за договором кредитної лінії №24 від 09.07.2021 щодо ОСОБА_1 (а.с.15-19).

Як вбачається з такого розрахунку, відповідно до умов вказаних додаткових угод від 20.07.2021, від 03.08.2021 та від 17.08.2021, у день укладення цих угод, відповідно до визначених в них умов, відповідачем сплачувались нараховані проценти в сумі 1596 грн, а 10000 грн кредиту визначались як поточне тіло кредиту. При цьому, проценти на поточне тіло нараховувались за ставкою 1,14 % в день (як передбачалось умовами договору від 09.07.2021, а не 1,71 %, як визначалось Додатковими угодами). З 01.09.2021 10000 грн кредиту було визначено як прострочене тіло та проценти нараховувались за базовою процентною ставкою - 2,14 %, як передбачено п. 2.3 Спеціальних умов №4 до договору кредитної лінії №62373 від 09.07.2021.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16), уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом».

Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Як зазначалось вище, пунктом 2.3 Спеціальних умов №4 до договору кредитної лінії №62373 від 09.07.2021 передбачено нарахування процентів на рівні базової ставки - 2,14% в день - у випадку користування Кредитом понад строк, встановлений спеціальними умовами або угодами про продовження.

Із вказаних умов договору вбачається, що сторони передбачили міру відповідальності за невчасне погашення кредиту на лояльних умовах, шляхом нарахування більших відсотків за період після закінчення строку кредитування, коли боржник продовжує користуватись кредитом.

У випадку порушення позичальником установленого пунктом 6.1. договору кредитної лінії №62373 та п.2 розділу Платежі спеціальних умов №4 до договору №62373, строку погашення отриманого кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із базової процентної ставки у розмірі 2.14% в день, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з пунктами 2.3 спеціальних умов цього договору (а.с.10) та п.3 додаткових угод про зміну умов договору (а.с.12, 13, 14).

Отже, у даній справі встановлено, що кредитним договором були передбачені проценти у випадку користування Кредитом понад строк - це плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення.

З матеріалів справи вбачається, що кредит відповідачка у встановлений додатковими умовами договору не погасила.

Яке зазначалось вище, з наданого позивачем розрахунку, після укладення Додаткових угод, якими продовжувався строк кредитування, проценти на поточне тіло кредиту (10000грнн) нараховувались за ставкою 1,14 % в день (як передбачалось умовами договору від 09.07.2021, а не 1,71 %, як визначалось Додатковими угодами). З 01.09.2021 10000 грн кредиту було визначено як прострочене тіло та проценти нараховувались за базовою процентною ставкою - 2,14 %, як передбачено п. 2.3 Спеціальних умов №4 до договору кредитної лінії №62373 від 09.07.2021.

За вищевказаних обставин у справі, що переглядається, колегія суддів встановила, що позивач надав наявні в нього докази на підтвердження факту укладення договору кредитної лінії та видачі ОСОБА_1 кредиту в розмірі 10 000 грн, а відповідачка будь-яких доказів на спростування факту отримання кредиту або погашення заборгованості не надала. Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок про неналежне виконання позичальником умов кредитного договору та наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді