КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2025 року місто Київ.

Справа №2-7893/11

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3949/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Стрижеуса А.М.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року (у складі судді Журибеда О.М.)

у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на дії та бездіяльність державного виконавця

ВСТАНОВИВ

11.04.2024 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною скаргою, в якій просила суд:

-визнати протиправною бездіяльність Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не розгляду клопотання ОСОБА_2 від 20.03.2024 року про скасування постанови від 03.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1;

- визнати протиправною і скасувати постанову від 03.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2/2608/2167/12, виданого 17.05.2013 року Святошинським районним судом м. Києва, винесену головним державним виконавцем Святошинського ВДВС у місті Києві Абакумовою Н.І.

В обґрунтування скарги зазначає, що 03.10.2018 року головним державним виконавцем Святошинського ВДВС у місті Києві Абакумовою Н.І. винесено постанову про відкриття провадження на підставі виконавчого листа «2/2608/2167/12, виданого 7.05.2013 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 518187, 32 грн.

Про винесення цієї постанови скаржник дізналася 19.03.2024 року після направлення запиту.

Після доступу до системи АСВП боржником було встановлено, що виконавчий лист №2/2608/2167/12 пред`являвся до виконання, але був повернутий 15.12.2014 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Наступне виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа відкрито 03.10.2018 року, тобто після спливу строку для його пред`явлення.

З цих обставин слідує, що після повернення 15.12.2014 року виконавчого листа стягувачу, він міг бути повторно пред`явлений до примусового виконання лише до 16.12.2015 року.

Отже, оскільки станом на 05.10.2016 року сплинув строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа «2/2608/2167/12, то у 2018 році в державного виконавця не було підстав виносити постанову від 03.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, а натомість цей виконавчий документ підлягав поверненню.

Проте орган ДВС, дії якого оскаржуються, проігнорував клопотання скаржника про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 та повернення стягувачу виконавчого документа, не прийняв рішення про задоволення такого клопотання чи відмову у ньому із зазначенням обґрунтованих мотивів.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року у задоволенні скарги було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник скаржника 30 жовтня 2024 року подала апеляційну скаргу, якою просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити скаргу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує, що оскаржувана ухвала прийнята внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а висновки суду, які стали підставою для відмови у задоволенні скарги, не відповідають обставинам справи.

Вказує, що відповідно до законодавства України та висновків Верховного Суду, після повернення стягувачу 15.12.2014 року Виконавчого листа № 2/2608/2167/12, новий відлік строку для його пред`явлення розпочався 16.12.2014 року та відповідно сплинув 16.12.2015 року.

Тому при повторному пред`явленні цього виконавчого документа до примусового виконання 06 грудня 2017 року у державного виконавця не було підстав відкривати виконавче провадження саме через пропуск строку для такого пред`явлення. Натомість, державний виконавець 14.12.2017 року винесла Повідомлення про повернення стягувану Виконавчого листа без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю у виконавчому документі дати народження боржника.

Звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня ухвала суду про поновлення строку для пред`явлення Виконавчого листа до виконання.

Тому вважає, що Постанова від 03.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання Виконавчого листа є незаконною та підлягала скасуванню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачу: Немировській О.В. та суддям: Желепа О.В., Мазурик О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного судувід 9 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

На підставі розпорядження від 21 січня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 2-7893/11, за яким призначено головуючого суддю: Желепа О. В., судді: Мазурик О. Ф., Стрижеус А.М.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Представник ОСОБА_1 - Панченко А.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що вона не може бути присутня на судовому засіданні, оскільки бере участь, як представник, у справі Шевченківського районного суду міста Києва та Дарницького районного суду м. Києва. Представник ТОВ «Довіра та Гарантія» - Позднякова В.І. також подала до суду клопотання про відкладення, посилаючись на зайнятість в іншому судовому процесі.

Проаналізувавши вказані клопотання, та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для перегляду її в апеляційному порядку, а представники Панченко А.В. та Позднякова В.І., як адвокати, на власний розсуд обрали, в якому судовому засіданні приймати участь, колегія дійшла висновку про відхилення клопотань про відкладення судового розгляду.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала районного суду не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , є боржником у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа виданого 17.05.2013 року №2/2608/2167/12, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» 9420 доларів США, що складає 75087, 76 грн. строкової заборгованості по кредиту, 36155 доларів США, що складає 287876, 28 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 4579,16 доларів США, що складає 36500, 96 грн. пені за прострочення сплати кредиту за період з 06.01.2009 року до 21.07.2011 року, 12479, 80 доларів США, що складає 101629, 93 нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2009 року по 21.07.2011 року, 1444, 30 доларів США, що складає 11512, 62 грн. пені за прострочення сплати нарахованих відсотків, 1700 грн. державного мита, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом першої інстанції, 518187 грн. 32 коп., яке було відкрите 03.10.2018 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Абакумовою Надією Іванівною (т. 2 а.с. 203).

Із копії виконавчого листа №2/2608/2167/12, виданого Святошинським районним судом м. Києва встановлено, що він був виданий 17.05.2013 року. Має відмітку про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання 15.12.2014 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, виходячи із положень ч. 5 ст. 12 Закону України " Про виконавче провадження" із дати повернення виконавчого документу 15.12.2014 року, строк його повторного пред`явлення - до 15.12.2015 року.

Однак, 14.12.2017 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Костенко А.О. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2018 року у справі №2-7893/11 визнано дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Костенко А.О. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого листа виданого Святошинським районним судом м. Києва від 17.05.2013 року №2/2608/2467/12 без прийняття до виконання від 14.12.2017 року неправомірними та скасовано повідомлення про повернення вказаного виконавчого листа.

Постановою начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сувало М.С. від 27.07.2018 року визнано дії державного виконавця Костенко А.О. такими, що вчинені із порушенням вимог ст. 13, 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

01.08.2018 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Абакумовою Н.І. ВП НОМЕР_1 скасовано документ «Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання» від 14.12.2017 року, що видав Костенко А.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/2608/2167/12 виданого 17.05.2013 року.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2018 року скасовано повідомлення про повернення виконавчого листа виданого Святошинським районним судом м. Києва від 17.05.2013 року у справі №2/2608/2167/12 без прийняття до виконання від 14.12.2017 року винесеного старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Костенко А.О. та в подальшому постановою начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві Сувало М.С. від 27.07.2018 року забов`язано державного виконавця Абакумову Н.І. вжити заходів відповідно до вимог чинного законодавства, яка в свою чергу 01.08.2018 року винесла постанову про скасування процесуального документу «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 14.12.2017 року.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскаржувана постанова про відкриття провадження була прийнята 03.10.2018 року за виконавчим документом, пред`явленим до виконання в межах строку, встановленого ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин першої, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 22 Закону № 606-XIV, чинного станом на час набрання законної сили рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 жовтня 2012 року, рішення суду могло бути пред`явлене до виконання протягом року, починаючи з наступного дня після набрання чинності, тобто до 30 листопада 2013 року.

Із копії виконавчого листа, від 30.10.2012 року №2/2608/2167/12, виданого Святошинським районним судом м. Києва встановлено, що він був виданий 17.05.2013 року встановлено, що він має відмітку про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання 15.12.2014 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже, строк пред`явлення до виконання повторно - до 15.12.2015 року.

14.12.2017 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Костенко А.О. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно скарги ПАТ «ІМЕКСБАНК» на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, стягувач направив виконавчий лист 6 грудня 2017 року (том 2, а.с. 24-25)

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2018 року у справі №2-7893/11 визнано дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Костенко А.О. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого листа виданого Святошинським районним судом м. Києва від 17.05.2013 року №2/2608/2467/12 без прийняття до виконання від 14.12.2017 року неправомірними та скасовано повідомлення про повернення вказаного виконавчого листа.

Постановою начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сувало М.С. від 27.07.2018 року визнано дії державного виконавця Костенко А.О. такими, що вчинені із порушенням вимог ст. 13, 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

3 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Святошинського ВДВС у місті Києві Абакумовою Н.І. винесено постанову про відкриття провадження на підставі виконавчого листа № 2/2608/2167/12.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно з пунктом 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Результат аналізу пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що цей пункт застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим Законом. Для пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний висновок зроблений в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) і постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

Оскільки, на час набрання чинності Законом № 1404-VIII (05 жовтня 2016 року) річний строк пред`явлення виконавчого листа № 2/2608/2167/12, виданого Святошинським районним судом м. Києва 17.05.2013 року, з врахуванням його повернення 15.12.2014 року та, відповідно, звернення виконавчого листа до виконання, сплинув, висновок суду першої інстанції про те, що чинним Законом України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) продовжено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до трьох років, а тому строки стягувачем на пред`явлення не пропущені, є помилковим.

Колегія суддів звертає увагу, що скасування повідомлення про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання від 14.12.2017 року та подальше зобов`язання державного виконавця Абакумову Н.І. вжити заходів відповідно до вимог чинного законодавства, яка в свою чергу 01.08.2018 року винесла постанову про скасування процесуального документу «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 14.12.2017 року, не позбавляло державного виконавця від обов`язку перевірити дотримання стягувачем строків пред`явлення виконавчого документу до виконання під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-XIV, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання (ч. 2 ст. 12 № 606-XIV).

Доказів про те, що стягувач звертався до суду, який видав відповідний документ, із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання матеріали справи не містять.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця підлягає задоволенню, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2018 року - скасуванню.

Вимоги скарги, щодо визнання бездіяльності керівника в частині не вчинення дій для скасування неправомірної постанови про відкриття провадження задоволенню не підлягають з огляду на те, що скасування постанови про відкриття виконавчого провадження судом є достатнім та ефективним способом захисту порушеного права боржника. Необхідність задовольняти скаргу та зобов`язувати керівника розглянути звернення ОСОБА_1 відпала, так як апеляційний суд скасував постанову про відкриття виконавчого провадження.

Суд першої інстанції не врахував вищезазначених положень закону № 606-XIV та Закону № 1404-VIII, не з`ясував, чи зверталося ПАТ «ІМЕКСБАНК» або ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» із заявою про поновлення пропущеного річного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в 2017 чи 2018 році , не встановив, що такий строк не поновлювався судом, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, за яким було відкрито виконавче провадження в жовтні 2018 року , не був пропущений.

Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За наведених підстав, з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 рокускасувати та постановити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на дії та бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 03.10.2018 року з примусового виконання виконавчого листа №2/2608/2167/12, виданого 17.05.2013 року Святошинським районним судом м. Києва, винесену головним державним виконавцем Святошинського ВДВС у місті Києві Абакумовою Н.І.

Стягнути з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового у розмірі 605,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її підписання, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 12 лютого 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

А.М. Стрижеус