Справа №1309/9120/12 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження №22-з/811/26/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
УХВАЛА

06 лютого 2025 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Бойко С.М., розглянувши в порядку письмового провадження питання про відвід суддів Мікуш Ю.Р. та Приколоти Т.І. від розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пахоліка Ростислава Вікторовича,

встановила:

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2024 року, для розгляду даної справи №1309/9120/12, провадження №22-ц/811/4003/24, визначено склад колегії суддів: Мікуш Ю.Р. (суддя-доповідач), Савуляк Р.В., Приколота Т.І.

Ухвалою Львівського апеляційного суду, у складі даної колегії суддів, від 23 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження в даній справі.

30.01.2025 року через систему «Електронний суд» за вх. №1723/25 надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Мікуш Ю.Р. та Приколоти Т.І. від розгляду даної справи.

В обґрунтування заявленого відводу заявник покликається на те, що станом на 19.01.2025 року у Львівському апеляційному суді (окрім даного провадження) знаходяться ще десять інших апеляційних скарг у справі №1309/9120/12, що направлені з інших підстав бездіяльності органів державної виконавчої служби, однак, всі ці десять скарг перебувають на розгляді виключно даної колегії під головуванням судді Мікуш Ю.Р., судді: Приколота Т.І., Савуляк Р.В., без будь-якого автоматизованого розподілу.

Також зазначає, що 25.11.2024 року в судовому засіданні під час розгляду його скарги в справі №1309/9120/12 (в іншому судовому провадженні) суддя Мікуш Ю.Р. не виконувала роль безстороннього арбітра, який слідкує за дотриманням закону, а привласнювала собі функції «вихователя», надаючи заявнику «консультації» виховного характеру щодо додержання «стратегії комплексної любові» та оцінку його поведінки під час розгляду справи, як «шарлатанство», що, на переконання заявника, не є стандартом поведінки, що забезпечує довіру до суду, а демонструє неповагу, упередження, а можливо і дискримінацію. Додає, що з однієї сторони, суд приписував йому «шарлатанство», а з другої сторони «консультував», що причиною невиконання рішення у справі №1309/9120/12 є відсутність у його поведінці, як батька, «комплексної стратегії любові», тому з цих підстав донька не хоче з спілкуватись із батьком. Суддя Приколота Т.І. у цій справі емоційно реагувала на його пояснення, перебивала і перекрикувала, що викликало у нього побоювання щодо безсторонності суду.

У зв`язку з наведеним, 19.01.2025 року ним було направлено вмотивований відвід суддям Мікуш Ю.Р. та Приколоті Т.І., однак, ухвалою даної колегії суддів від 20 січня 2025 року у задоволенні його заяви про відвід було відмовлено.

На переконання заявника, зазначені обставини за суб`єктивним та об`єктивним критеріями з боку стороннього спостерігача мають ознаки не лише сумніву в неупередженості або об`єктивності суддів, а можуть мати дискримінаційні ознаки при розгляді даної справи.

Окремо заявник вважає за необхідне зазначити, що, враховуючи дану чутливу сферу відносин, така, на його думку, провокаційна поведінка з боку суддів може мати очевидну мету, а саме: перекласти відповідальність за невиконання судового рішення у справі №1309/9120/12 з суб`єктів, дії/бездіяльність яких є предметом оскарження, на нього (заявника), як батька.

Заявник вважає, що з урахуванням наведених вище обставин, судді підлягають відводу на підставі пунктів 3, 4, 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Мікуш Ю.Р. та Приколоті Т.І. визнано необґрунтованим і питання про відвід суддів передано для вирішення іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, визначеним у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України, для вирішення питання заявленого судді відводу визначено суддю судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Бойко С.М.

Порядок вирішення заявленого відводу судді визначений статтею 40 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України, питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною другою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За вимогами частини сьомої статті 40 ЦПК України, вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявленого відводу, суддя дійшла наступних висновків.

Підстави для відводу судді визначені статтями 36, 37 ЦПК України.

Так, зокрема, пунктами 3, 4, 5 частини першої статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною четвертою статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з положеннями ч.4 ст.39 ЦПК України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Отже, виходячи зі змісту ч.4 ст.39 ЦПК України, заявник зобов`язаний надати докази щодо наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, та/або підтверджують пряму чи побічну заінтересованість судді у результаті розгляду справи.

Разом з тим, таких доказів заявник не надав, тому його доводи про упередженість та необ`єктивність суддів у розгляді даної справи, пряму чи побічну заінтересованість суддів у результаті розгляду даної справи, є безпідставними.

Безпідставними є й доводи заявника про порушення порядку визначення судді для розгляду даної справи, оскільки відповідно до пунктів 7, 11 Розділу ІХ Засад використання автоматизованої системи документообігу у Львівському апеляційному суді, із змінами та доповненнями, внесеними рішеннями зборів суддів Львівського апеляційного суду від 03 березня 2023 року, 04 серпня 2023 року, 09 лютого 2024 року, 11 жовтня 2024 року (далі Засади), раніше визначеному в судовій справі судді (судді-доповідачу), без застосування автоматизованого розподілу також передаються апеляційні скарги, що надійшли до суду апеляційної інстанції після визначення судді (судді-доповідача) у цій судовій справі, якщо провадження не закінчено.

Отже, оскільки наведені заявником обставини, які стали підставою для заявлення суддям відводу в іншому провадженні, вже були предметом розгляду судом, за наслідками якого 20 січня 2025 року прийнято ухвалу про відмову у задоволенні заявленого ОСОБА_1 відводу суддям Мікуш Ю.Р. та Приколоті Т.А., а в силу вимог частини четвертої статті 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу у розумінні пункту 5 частини першої статті 36 цього Кодексу, відтак, висновки заявника про упередженість та необ`єктивність суддів у розгляді даної справи, пряму чи побічну заінтересованість суддів у результаті розгляду даної справи, є лише вираженням його суб`єктивної думки, тому підстав для відводу суддів за заявою ОСОБА_1 від 30.01.2025 року немає.

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

у задоволенні заявленого ОСОБА_1 відводу суддям Мікуш Ю.Р. та Приколоті Т.І., відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.М. Бойко