У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви

10 лютого 2025 року справа № 542/72/25

провадження № 2/542/209/25

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш ту гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

З огляду на те, що позовну заяву було подано до суду без додержання вимог, визначених статтями 175, 177 ЦПК України, ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2025 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу та його представнику надано строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

04.02.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Дослідивши подану заяву та додані до неї додатки суд встановив, що недоліки, вказані в ухвалі Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2025 року позивачем було усунуто лише частково, а саме: направлено відповідачці копію позовної заяви з додатками, що подані до суду 14.01.2025.

Проте, в частині сплати судового збору позивачем вимоги ухвали виконано не було.

Представник позивача у своїй заяві про усунення недоліків посилався на пункт 8 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» від 27.09.2012 № 10-1386/0/4-12, згідно з яким, якщо позовну заяву було залишено судом без розгляду з підстав, передбачених частиною першою статті 207 ЦПК (редакція ЦПК станом на 27.09.2012), а позивач у порядку частини другої цієї статті знову звернувся з позовом до суду в загальному порядку, він вправі використати при цьому первісний документ про сплату судового збору, але за умови, що суму відповідного збору йому не було повернуто (частина 4 статті 6 Закону).

Крім того, у заяві також вказав, що законодавством не встановлено заборони на звернення до суду з позовною заявою повторно з тією ж платіжною інструкцією, яка була додана у випадку попереднього звернення, а також, не зазначено необхідність сплати судового збору повторно.

Проте, з такими доводами представника позивача суд не може погодитися, оскільки вони є помилковими та не ґрунтуються на положеннях закону.

Так, порядок звернення до суду з позовом, а також порядок сплати та повернення судового збору чітко визначені законом.

Зокрема, положення ч. 4 ст. 177 ЦПК України визначають, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» чітко визначено, що у разі повернення заяви чи скарги сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (п. 2 ч. 1 ст. 7).

Суд звертає увагу на те, що ані Цивільний процесуальний кодекс України, ані Закон України «Про судовий збір» не передбачає можливості зарахування платіжної інструкції про сплату судового збору, сплаченого у іншій справі.

Натомість, закон передбачив для особи, чию заяву або скаргу було повернуто право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

Проте, закон не дозволяє використовувати платіжну інструкцію щодо сплати судового збору у іншій судовій справі.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про судовий збір» чітко визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

В свою чергу, неможливість поєднання квитанції про сплату судового збору з випискою про його зарахування у справі № 542/72/25 у зв`язку з тим, що таку квитанцію вже враховано раніше у іншій справі № 542/2315/24 є підставою для висновку про те, що судовий збір у справі № 542/72/25 не сплачений.

Посилання представника позивача на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1386/0/4-12 від 27.09.2012 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» не є релевантним у цьому конкретному випадку.

Перш за все слід зауважити, що цей Лист ВССУ від 27.09.2012 № 10-1386/0/4-12 є інформаційним та, відповідно, носить інформаційний характер, тобто не є джерелом права.

Окрім цього, пункт 8 Листа ВССУ від 27.09.2012 № 10-1386/0/4-12, на який посилався представник позивача містить роз`яснення положень ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка втратила чинність.

При цьому, за правилами ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Окрім того, положення пункту 8 Листа ВССУ від 27.09.2012 № 10-1386/0/4-12 роз`яснювали можливість використати первісний документ про сплату судового збору у разі залишення позову без розгляду, а не у разі повернення позовної заяви цього ж позивача до іншого відповідача (як це вбачається зі змісту ухвали суду про повернення позовної заяви у справі № 542/2315/24).

Натомість, на момент звернення до суду з позовом чинними положеннями закону визначено, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах (ч. 5 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір»).

Можливість зарахування раніше сплаченого судового збору чинними положеннями ЦПК України визначена лише за правилами ч. 2 ст. 164 ЦПК України - у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

При цьому, у разі повернення позовної заяви, яка раніше за ухвалою суду була залишена без руху, сплачена сума судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила може бути повернута за ухвалою суду. Проте, порядку зарахування квитанції про сплату цього судового збору у іншій справі законом не передбачено.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що незважаючи на часткове усунення недоліків, позовна заява є такою, що подана до суду без додержання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання щодо прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш ту гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід вважати неподаною та повернути разом з усіма додатками особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 185, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « ФК Кеш ту гоу » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною і повернути особі, яка її подала до суду.

Роз`яснити позивачу та його представнику, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М. І.