Справа № 466/7704/24
Провадження № 4-с/466/7/25
У Х В А Л А

07 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свита А.І.

з участю представника скаржника Дунас О.М.

представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у місті Львові, з участю заінтересованої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», -

встановив:

19 липня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у місті Львові, з участю заінтересованої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у м. Львові щодо не зняття арешту з усього майна боржника ОСОБА_3 , ( ІПН НОМЕР_1 ), накладеного постановами ВП 45370061 від 04.12.2014 року ВП 17806538 від 04.03.2010 року, ВП 479 39347 від 09.12.2015 року, та зобовязати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у м. Львові зняти арешти накладені постановами ВП 45370061 від 04.12.2014 року, ВП 17806538 від 04.03.2010 року, ВП 47939347 від 09.12.2015 року на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ), та зобовязати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у м. Львові вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) в реєстрі речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, накладених постановами державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ ВП 45370061 від 04.12.2014 року, ВП 17806538 від 04.03.2010 року, ВП 479 39347 від 09.12.2015 року на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ).

В обґрунтування вимог заявник скарги зазначила, що 01.05.2024 року скаржник придбала у спільну сумісну власність із своїм другим чоловіком Гусак нерухоме майно - квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Однак, після реєстрації цього нерухомого майна в державному реєстрі речових прав, виявилось що на майно скаржниці накладено арешти постановами Галицького та Сихівського відділів державної виконавчої служби.

З метою з`ясування на підставі яких виконавчих документів накладено вищевказані арешти, представником скаржника - адвокатом Дунас О.М. скеровано відповідні заяви до Галицького та Сихівського відділів державної виконавчої служби щодо надання матеріалів виконавчого провадження ВП 45370061, ВП 17806538, ВП 479 39347, ВП 44839196.

11.07.2024 року заявник отримала копії відповідних постанов з системи ЄСВП, оскільки фізично, вищезазначені виконавчі провадження знищені за терміном зберігання.

Відтак, скаржнику стало відомо, що Постанова про накладення арешту ВП 45370061 від 04.12.2014 року, згідно наданих Галицьким відділом ДВС ЛМУЮ копій постанов наданих з ЄСВП, винесена з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-205/11, від 29.08.2014 року виданого Шевченківським районним судом м. Львова, згідно якого стягнути з ОСОБА_5 1807281, 18 грн. в користь ТзОВ " Фінансова компанія" Приватні інвестиції". Виконавчий лист повернуто 23.12.2014 року стягувачу. Арешт не знято.

Постанова про накладення арешту ВП 47939347 від 09.07.2015 року, згідно наданих Галицьким відділом ДВС ЛМУЮ копій постанов наданих з ЄСВП, це арешт з метою примусового виконання повторно пред`явленого того ж виконавчого листа - № 2-205/11, від 29.08.2014 року виданого Шевченківським районним судом м. Львова згідно якого стягнути з ОСОБА_5 1807281, 18 грн. в користь ТзОВ " Фінансова компанія" Приватні інвестиції". 09.12.2015 року винесено знову ж таки постанову про повернення виконавчого документу стягувачу підстава, відсутність майна. Арешт теж не знято.

Постанова про накладення арешту ВП 17806538 від 04.03.2010 року, згідно наданих Галицьким відділом ДВС ЛМУЮ копій постанов наданих з ЄСВП, арешт накладено з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-2845 від 19.01.2010 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 , та накладено 04.03.2010 року і дане виконавче провадження завершене з підстав скасування заочного рішення суду на підставі якого було винесено вищезазначений виконавчий документ. Однак арешт не знятий. Скаржник вважає, що вищезазначені постанови, якими накладено арешт на її майно придбане у 2024 році порушують її права як власника ,а також її чоловіка, який не є боржником у цих провадженнях, а отже вона звертається із скаргою на дії виконавчої служби Галицького ВДВС ЛМУЮ з метою їх скасування.

Зазначає, що постанова про арешт майна боржника ВП 45370061 від 04.12.2014 року та ВП 47939347 від 09.07.2015 року винесені з метою виконання одного і того ж виконавчого листа № 2-205/11, від 29.08.2014 року виданого Шевченківським районним судом м. Львова. Останній раз виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу завершене - 09.12.2015 року. З того часу стягувачем повторно виконавчий документ № 2-205/11, від 29.08.2014 року виданий Шевченківським районним судом м. Львова не пред`являвся. Виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання до 09.12.2016 року. Тобто такі дії стягувача, що виконавчий лист не пред`являється 9 років до виконання, свідчить про відсутність його майнової зацікавленості і, в той же час, придбання в спільну сумісну власність нерухомого майна та неможливість ним розпоряджатись за відсутності реальних правових підстав існування арештів, які в даному випадку вичерпали свою забезпечувальну дію, порушують майнові права скаржниці щодо майна придбаного після спливу тривалого терміну часу з дня завершення останнього виконавчого провадження та ще у шлюбі з чоловіком, який не є боржником по жодному з перелічених проваджень. Щодо ВП 17806538 з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-2845 від 19.01.2010 року , виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 в користь Другої Львівської філії ВАТ "Кредобанк" 259188, 68 доларів США , то слід зазначити , що це виконавче провадження закінчене на підставі ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, яка діяла на момент винесення постанови ВП 17806538 від 12.04.2010 року про закінчення виконавчого провадження.

Відтак, державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ незаконно не знято арешт з усього майна боржника ОСОБА_5 .

Крім того, скаржник заявила клопотання про поновлення пропущеного строку на подання даної скарги, оскільки такий був пропущений з поважних причин, оскільки зазначених вище процесуальних документів виконавчої служби вона не отримувала, а її представник копії постанов державного виконавця отримала з системи АСВП лише 11.07.2024, оскільки виконавче провадження ВП №44839136 знищене за терміном зберігання.

В судовому засіданні представник скаржника Дунас О.М. підтримала подану скаргу та просили її задовольнити, покликаючись на мотиви викладені в скарзі.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» Цимбал В.І. просив у задоволенні скарги відмовити, покликаючись на письмові пояснення, наданих суду, у яких зазначає, що рішення суду є невиконаним, а державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки зняття арешту з майна боржника пов`язується саме із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Представник Галицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у місті Львові у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

За вказаних вище обставин, суд вважає причини пропуску строку для звернення із даною скаргою поважними та вважаю необхідним поновити строк для звернення зі скаргою.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що заступником начальника Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Титла І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2010 (ВП №17806538) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2845, виданого 19.01.2010 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користь Другої Львівської філії ВАТ «Кредобанк» 259188,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2071005,44 грн. суми заборгованості за кредитним договором, 1700,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 199,36 витрат пов`язаних з поміщення оголошення у пресі.

Заступником начальника Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Титла І.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.04.2010 (ВП №17806538) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2845, виданого 19.01.2010 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користь Другої Львівської філії ВАТ «Кредобанк» 259188,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2071005,44 грн. суми заборгованості за кредитним договором, 1700,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 199,36 витрат пов`язаних з поміщення оголошення у пресі, оскільки заочне рішення від 17.12.2009 за позовом ВАТ «Кредобанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, тому рішення суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа скасовано, тому виконавче провадження слід закінчити, виконавчий лист скерувати до Шевченківського районного суду м. Львова.

Старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Яремчуком А.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2014 (ВП №45370061) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-205/11, виданого 29.08.2014 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 1807281,19 грн. в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції».

Старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Яремчуком А.Т. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_5 та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2014 (ВП №45370061) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-205/11, виданого 29.08.2014 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 1807281,19 грн. в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції».

Старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Яремчуком А.Т. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.12.2014 (ВП №45370061) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-205/11, виданого 29.08.2014 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 1807281,19 грн. в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо було б звернути стягнення в погашення заборгованості за виконавчим документом та заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Мельник А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2015 (ВП №47939347) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-205/11, виданого 29.08.2014 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 1807281,19 грн. в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» залишку заборгованості за кредитним договором.

Державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Мельник А.А. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_5 та оголошення заборони на його відчуження від 09.07.2015 (ВП №47939347) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-205/11, виданого 29.08.2014 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 1807281,19 грн. в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» залишку заборгованості за кредитним договором.

Державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Мельник А.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.12.2015 (ВП №47939347) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-205/11, виданого 29.08.2014 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 1807281,19 грн. в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» залишку заборгованості за кредитним договором, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення згідно даного виконавчого документа, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. При цьому частиною 5 цієї ж статті встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені у ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону, яка діяла на момент прийняття рішення. Серед цих підстав відсутня така як повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури,закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документ до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту усього майна (коштів) боржника або його частини, такими підставами є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Таким чином, Державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Мельник А.А. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_5 та оголошення заборони на його відчуження від 09.07.2015 (ВП №47939347) щодо примусового виконання виконавчого листа №2-205/11, виданого 29.08.2014 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 1807281,19 грн. в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» залишку заборгованості за кредитним договором.

Державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Мельник А.А. у грудні 2015 (при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу), а також постанов про скасування арешту не виносили правомірно, оскільки це прямо заборонено нормою закону.

Дана позиція узгоджується Верховним Судом у своїй практиці, зокрема, у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 263/1468/17 від 04 березня 2020 року у справі № 127/2-1421/09 від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17), у яких зазначено, що державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки зняття арешту з майна боржника пов`язується саме із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Окрім цього, суд враховує, що норми вказаних вище статей не передбачали на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу і не передбачають на сьогодні можливості скасування арешту майна боржника з підстав відсутності відкритого виконавчого провадження та у зв`язку з знищенням виконавчого провадження за терміном зберігання, тому суд приходить до висновку про те, що підстав для скасування арешту на майно боржника немає, а тому доводи скаржника про протиправність дій державного виконавця, який не скасував арешт майна боржника, є безпідставними, на положеннях закону не ґрунтуються.

Водночас заявником перед судом не доведено наявність інших порушень у діях чи бездіяльності державного виконавця, які можуть бути предметом розгляду по суті судом у даній категорії справ.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд вважає, що заявлені вимоги скаржника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у місті Львові, з участю заінтересованої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» є необґрунтованими, а тому в задоволенні скарги необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. 259,447-451 ЦПК України, суд

постановив:

поновити строк для звернення зі скаргою на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у місті Львові, з участю заінтересованої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції».

У задоволені скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у місті Львові, з участю заінтересованої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 10 лютого 2025 року.

Суддя: Р. Б. Єзерський