Справа № 461/2951/24 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3257/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Львів

Справа № 461/2951/24

Провадження № 22-ц/811/3257/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 25 вересня 2024 року у складі судді Радченка В.Є. у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

9 квітня 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 106 186,81 грн. та 3 028 грн. судового збору. В обґрунтування позову посилається на те, що 8 грудня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено угоду № С-610-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Вказує, що процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8% річних по операціях видачі готівки; 34,8 % річних по торгових операціях. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 50 000 грн. Вказує, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатив нараховані відсотки, комісію, та інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 14 жовтня 2022 року. Посилається на те, що сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 8 березня 2024 року становить: прострочений борг - 56 756,80 грн.; прострочені проценти - 49 430,01 грн. Загальний розмір заборгованості становить 106 186,81 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 8 березня 2024 року. Зазначає, що у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору 3 січня 2024 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Позивач вимагав терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору та достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, банком будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 25 вересня 2024 року позов АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 106 186,81 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду через свого представника Медведєву Л.В. оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по основному кредиту (в частині сплати основної суми), прострочених процентах (відсотках) за угодою (кредитним договором) № С-610-0 від 8 грудня 2021 року в розмірі 49 430, 01 грн. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову у цій частині відмовити за безпідставністю. Відповідач не погоджується з визначенням йому до сплатиосновної суми кредиту, частину якої він сплатив та у повному розмірі відсотків (процентів)по кредиту з огляду на те, що з даними відсотками (процентами ) він не погоджувався,механізм та розміри їх нарахування він не погоджував, будь-які відомості з їх нарахуваннята сплати не підписував та не схвалював.Вважає, що відсотки за кредитом нараховані неправомірно, оскільки відповідач в даний період часу був мобілізований і на нього поширювались гарантії передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». ОСОБА_1 надавав банку копію довідки, яка підтверджує факт перебування його на військовій службі та копію військового квитка, але позивач не повідомив суд про цей факт, що призвело до ухвалення незаконного рішення суду. Згідно з довідкою № 2/2532 від 7 серпня 2024 року, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 14 червня 2024 року. Зазначає, що відповідач не отримував кредит на придбання нерухомості або автомобіля, це підтверджується тим, що згідно з угодою № С-610-0 від 8 грудня 2021 року, укладеною між сторонами було зазначено про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідач є споживачем банківських послуг. Зазначає, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути, зокрема заборгованість за відсотками за несвоєчасну сплату кредиту. Ця вимога суперечить пункту 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в якому визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З огляду на це, враховуючи факт перебування відповідача на військовій службі, ця вимога не мала бути задоволена судом.

21 листопада 2024 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив АТ «Ідея Банк» на апеляційну скаргу. Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подали. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

З аслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Встановлено, що 8 грудня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду № С-610-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8% річних по операціях видачі готівки та 34,8 % річних по торгових операціях. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 50 000 грн.

Позивачем виконано зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку.

Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором.

З довідки - розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що станом на 8 березня 2024 року заборгованість відповідача перед банком становить 106 186,81 грн. та складається із: 56 756,80 грн. простроченого боргу та 49 430,01 грн. - прострочених процентів.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 3 січня 2024 року банком на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Позивач вимагав терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, банком будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

На вимогу позивача відповідач не відреагував.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 14 червня 2024 року. На підтвердження вказаного ОСОБА_1 надав суду довідку за формою 5, видану Військовою частиною НОМЕР_2 про те, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 14 червня 2024 року. Він вважає, що звільнений від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язання за кредитним договором.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

З наданих відповідачем документів неможливо встановити вид військової служби, на якій перебуває відповідач, для визначення періоду надання пільги.

Судом встановлено, що розмір заборгованості відповідача обчислений з 8 грудня 2021 року (часу укладення договору) до 8 березня 2024 року (звернення до суду з позовною заявою).

З наданої ОСОБА_1 довідки вбачається, що він перебуває на військовій службі з 14 червня 2024 року, тобто період нарахування процентів не охоплює період перебування відповідача на військовій службі.

З розрахунку заборгованості (детальним) за кредитним договором С-610-0 вбачається, що після 8 березня 2024 року банком не нараховувалися штрафні санкції та проценти. Вимоги про стягнення сум, нарахованих після 8 березня 2024 року, не заявлені.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих процентів, належним чином не повернув отриманий кредит, не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, позов не спростував

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 вересня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 6 лютого 2025 року.

Головуючий -______________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк