"11" лютого 2025 р. Справа № 363/565/25
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участі секретаря: Василенко Г.В., розглянувши заяву Кучеренко Олени Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» про забезпечення позову,-

встановив:

01.02.2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Кучеренко О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення коштів в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Одночасно з позовом до суду подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.02.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Крім того, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.02.2025 року заява про забезпечення позову- повернута заявнику.

10.02.2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_3 подала заяви про усунення недоліків та про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою, в якій представник просила: накласти арешт на 2/3 земельної ділянки, кадастровий номер::20:135:6012, загальною площею 0,2 га; накласти арешт на 2/3 будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 18042657). Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Ціна позову становить 342 040 гривень 34 копійки. Відповідач у добровільному порядку зобов`язання щодо відшкодування завданої ним шкоди не виконує. Згідно наявної інформації Відповідач не працює, відповідно не має джерел доходу. Згідно даних, отриманих з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності Відповідача перебуває: 2/3 земельної ділянки, кадастровий номер::20:135:6012, загальною площею 0,2 га; 2/3 будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 18042657). Таким чином, в разі задоволення позовних вимог, лише накладення арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі. Таким чином, відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб зробить стягнення боргу неможливим.

Судом встановлено, що 28.08.2024 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Межигірська та вул. Набережно-Лугова, що у Подільському районі м. Києва, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі. При даній дорожньо-транспортній пригоді вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24.10.2024 року винуватцем зазначеного ДТП визнано ОСОБА_2 .

Згідно Інфоррмації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 405083465 від 23.11.2024 року у власності ОСОБА_2 перебуває: 2/3 частина земельної ділянки, кадастровий номер: :20:135:6012, загальною площею 0,2 га; 2/3 частини будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 18042657).

Так, відповідно до ч. ч. 1, 6-8 ст. 153 ЦПК України - заява про забезпечення позову розглядається судом не пізнішедвох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України - забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України - заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За правилами ст. 150 ЦПК України - позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існуєймовірність невиконаннясудового рішенняу майбутньомуабо виникненняскладнощів підчас йоговиконання. Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вказано у ч. 3 ст. 150 ЦПК України - заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення ст. 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову (Постанова від 19.02.2021 року у справі за №643/12369/19).

Таким чином, як і арешт, так і заборона відчуження майна допускається за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31.01.2019 року у справі за №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви, судом встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 342040 грн. 34 коп.

Як на підставу забезпечення позову, шляхом заборони відчуження майна, яке вказано у заяві, представник заявника посилається на те, що згідно наявної інформації Відповідач не працює, відповідно не має джерел доходу. Лише накладення арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі..

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування того, що відповідач дійсно не працює та, в подальшому, буде ухилятись від виконання рішення суду (у випадку задоволення позову), чи не зможе виконати його через неплатоспроможність чи по іншим причинам, однак будь яких належних доказів на підтвердження суду не надає..

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року по справі за №753/22860/17).

Ненадання належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише посилання на це в заяві, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 18.01.2023 року по справі за №755/9322/20).

Отже самого тільки припущення, без наведення обґрунтування, недостатнього для вжиття заходів забезпечення позову. Висловлене представником заявника припущення про те, що відповідачка може вжити заходів з метою утруднення виконання судового рішення, є виключно суб`єктивним судженням, яке не підтверджується об`єктивними обставинами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України - позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії, а відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України - заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Проте 2/3 частин земельної ділянки та будинку, яку представник заявника просить заборонити відчужувати, не є предметом спору, отже заборона вчиняти певні дії відносно них є неспівмірним заходом забезпечення позову у справі за позовними вимогами про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Таким чином, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених представником заявника, не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. А відтак, не зазначення вказаних вище відомостей позбавляє суд можливості перевірити співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, при розгляді заяви судом не встановлено доведеності співмірності заявлених позивачем заходів забезпечення позову (заборона відчуження 2/3 частин земельної ділянки і будинку) заявленим позовним вимогам, стягнення грошових коштів у сумі 342040,34 грн.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 352, 353 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучеренко Олени Олегівни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя М.Б. Баличева