Справа №705/1206/24
2/705/454/25 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
07 лютого 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Піньковського Р.В.
при секретарі Романовій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, в обґрунтування зазначивши наступне.
Вона є власником 14/25 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Також вона є фактичним користувачем приміщення 2-1 коридору площею 6,1 кв.м, приміщення 2-2 кухні площею 7,4 кв.м, приміщення 2-3 кімнати площею 18,0 кв.м.; приміщення 2-4 кладової площею 1,8 кв.м, приміщення 2-5 кімнати площею 14,6 кв.м, загальною площею 47,9 кв.м та житловою площею 32,6 кв.м; в житловому будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а» та навісом літ. «а1», з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літньою кухнею літ. «В», погрібом літ. «в», гаражем літ. «Г», № 1 огорожею, № 2 воріт з хвірткою; розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Співвласником іншої частини є відповідач, якому належить 11/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Між ними, як співвласниками вищевказаного майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із часткового спільного володіння не досягнуто. Окрім того, так як нерухоме майно перебуває у спільній частковій власності, без згоди відповідача вона не має можливості вчиняти дії стосовно належного їй нерухомого майна на власний розсуд.
На жаль, вона на сьогоднішній день фактично позбавлена права нормального користування даною частиною житлового будинку, так як без виділу часток в натурі вказаного житлового будинку, власниками якого є вона та ОСОБА_2 , їй окремо не можуть виготовити жодні правовстановлюючі документи на належне їй нерухоме майно без згоди відповідача, оскільки вона відмовляється її надавати, а тому на сьогодні вона не має іншої можливості реалізувати своє право, як тільки шляхом виділення частки житлового будинку в натурі та присвоїти їй нову адресу.
Крім того, з метою досудового врегулювання вказаного спору, нею неодноразово були здійснені розмови з відповідачем, щоб мирним шляхом за погодженням сторін вчинити виділ належних їм на праві спільної часткової власності частин житлового будинку, але відповідач категорично відмовляється. На сьогодні вона не має можливості реалізувати своє право повноцінно користуватись належною їй частиною, а тому єдиним способом захистити своє порушене право є звернення з цим позовом до суду.
Позивач вказує, що частка, яку вона просить виділити їй, є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий, що підтверджується висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 16.02.2023, виготовленим ТОВ «Експерт Робота».
При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється.
Просить суд припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності.
Виділити їй, ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , в натурі у власність частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення - 2-1 коридор площею 6,1 кв.м, приміщення 2-2 кухня площею 7,4 кв.м, приміщення 2-3 кімната площею 18,0 кв.м.; приміщення 2-4 кладова площею 1,8 кв.м, приміщення 2-5 кімната площею 14,6 кв.м, загальною площею 47,9 кв.м та житловою площею 32,6 кв.м; в житловому будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а» та навісом літ. «а1», з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літня кухня літ. «В», погріб літ. «в», гараж літ. «Г», № 1 огорожа, № 2 ворота з хвірткою в розмірі 1/1 частки.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Також у поданій заяві уточнила позовні вимоги та просить суд здійснити поділ житлового будинку в натурі між нею та відповідачем. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у її відсутність, на адресу суду не надходило.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши позицію позивача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено про те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 березня 2015 року державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-334 (спадкова справа № 314/2014), спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1951 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина на яку видане вказане свідоцтво, складається з: 14/25 часток у праві власності житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 .
У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 03.03.2015 за № 34431454, на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом серія на номер 2-334, за ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстровано право власності на 14/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 106,0 кв.м та житловою площею 69,5 кв.м, з надвірними спорудами: А-1 житловий будинок; А1-1 споруда, житлова прибудова; а споруда, прибудова; а1 споруда, навіс (тимчасовий); Б споруда, вбиральня; В споруда, літня кухня; Г споруда, гараж; Д споруда, вбиральня; Ж споруда, бесідка (тимчасова); Е споруда, погріб; в споруда, погріб; І вимощення; 1 огорожа; 2 ворота з хвірткою; 4 ворота; 5 яма вигрібна; 6 огорожа; 7 огорожа; 8 хвіртка. Вид та форма спільної власності: приватна спільна часткова власність.
Також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 21.02.2024 за № 366683439, житловий будинок загальною площею 106 кв.м., житловою площею 69,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності. ОСОБА_1 є власником 14/25 часток вказаного будинковолодіння, право власності зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 2-334, а ОСОБА_2 є власником 11/25 часток зазначеного будинковолодіння. Право власності зареєстроване на підставі договору дарування, 2-383, виданого 08.02.2012 Уманською міською державною нотаріальною конторою. Попереднім власником 14/25 часток була ОСОБА_3 , яка набула право власності на ці частки у спільній частковій власності на підставі рішення Уманського міського народного суду від 30.11.1988.
Згідно технічного паспорту на вказаний будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складений станом на 08.12.2013, наявний план земельної ділянки з експлікацією та характеристикою житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також міститься журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень, у відповідності до якого вказаний житловий будинок має дві квартири, а саме: квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 58,1 кв.м, житловою 36,9 кв.м, допоміжною 21,2 кв.м, та складається із: коридора 1; кухні 2; кімнати 3; кімнати 4; санвузла 5 та кімнати 6.
Квартира 2, загальною площею 47,9 кв.м, основною 32,6 кв.м та допоміжною 15,3 кв.м, та складається із: коридора 1, кухні 2, кімнати 3, кладової 4, кімнати 5.
16 лютого 2023 року за № 373 спеціалістом ТОВ «Експерт Робота» Каракада А.А. (кваліфікаційний сертифікат серія АЕ № 004348) виготовлено висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, що підписаний також директором вказаного СГД, згідно якого встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-334 від 03.03.2015, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори у власності ОСОБА_1 перебуває 14/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана частина будинку складається з: 2-1 коридор площею 6,1 кв.м; 2-2 кухня площею 7,4 кв.м; 2-3 кімната площею 18,0 кв.м.; 2-4 кладова площею 1,8 кв.м; 2-5 кімната площею 14,6 кв.м, загальною площею 47,9 кв.м та житловою площею 32,6 кв.м; в житловому будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а» та навісом (тимчасовим) літ. «а1», з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літня кухня літ. «В», погріб літ. «в», гараж літ. «Г», № 1 огорожа, № 2 ворота з хвірткою. Будівлі бесідка (тимчасова) літ. «Ж» та вбиральня літ. «Д» - знесено. Право власності (користування) земельною ділянкою підтверджується. За технічними показниками 14/25 частини об`єкта має окремий вхід і може бути виділена в натурі.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянин захищаються судом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, у національному законодавстві визначено у статті 317 ЦК України.
Правовий режим спільної часткової власності визначено главою 26 Цивільного кодексу України.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у виразі часток. Ідея спільної часткової власності в тому й полягає, що майно належить усім співвласника одночасно. Тому, наприклад, зменшення майна внаслідок його пошкодження тягне наслідки щодо всіх співвласників, а не одного чи кількох із них.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року № 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.
В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.
Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частина 4 статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.
У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р № 5 передбачено, що спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.
Статтею 361 ЦК України гарантовано право співвласника самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом наведеної норми права, державне реєстрація прав не є підставо набуття права власності, а є лише засвідченням державою уже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Аналізуючи зібрані по справі докази з урахуванням наведених правових норм, суд враховує, що житловий будинок АДРЕСА_1 майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а тому необхідно здійснити поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності сторін на нього припиняється.
При цьому, суд бере до уваги, що належні позивачу 14/25 частин домоволодіння, яким користуються сторони, може бути виділена у самостійний об`єкт нерухомості. Крім того, суд бере до уваги, що позивач у своєму позові посилається на те, що вона намагалася вирішити виділ належної їй частки будинковолодіння в натурі в позасудовому порядку, але відповідач відмовилася звернутися до державного реєстратора, що не заперечувалося відповідачем, який не з`являвся в судові засідання при розгляді даної справи. Тобто, у зв`язку з обставинами не залежними від її волі, вирішити питання поділу майна в натурі між сторонами відповідно до належної їм частки у спільній частковій власності, у позасудовому порядку не надалося можливим.
За встановлених обставин суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає до задоволення.
Разом з цим, оскільки приписами статті 367 ЦК України прямо передбачено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється, тому окреме зазначення судом у відповідному рішенні щодо припинення права спільної часткової власності позивача та відповідача, як співвласників об`єкту нерухомого майна, є недоцільним в силу прямої дії закону.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, але позивач у своєму позові питання про стягнення судових витрат не ставить.
Керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 355-358, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 133, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд
Провести поділ в натурі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В порядку поділу майна виділити у власність ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) в натурі частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення - 2-1 коридор площею 6,1 кв.м, приміщення 2-2 кухня площею 7,4 кв.м, приміщення 2-3 кімната площею 18,0 кв.м.; приміщення 2-4 кладова площею 1,8 кв.м, приміщення 2-5 кімната площею 14,6 кв.м, загальною площею 47,9 кв.м та житловою площею 32,6 кв.м в житловому будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а» та навісом (тимчасовим) літ. «а1», з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літня кухня літ. «В», погріб літ. «в», гараж літ. «Г», № 1 огорожа, № 2 ворота з хвірткою.
В порядку поділу майна виділити у власність ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ) в натурі частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення 1-1 коридор площею 5,5 кв.м; приміщення 1-2 кухня площею 10,8 кв.м; приміщення 1-3 кімната площею 17,7 кв.м; приміщення 1-4 кімната площею 11,3 кв.м; приміщення 1-5 санвузол площею 4,9 кв.м; приміщення 1-6 кімната площею 7,9 кв.м; в житловому будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А1-1», з господарськими будівлями та спорудами, а саме: вбиральня літ. «Б», погріб літ. «Е», вимощення «І», ворота № 4, яма вигрібна № 5, огорожа № 6, огорожа № 7, хвіртка № 8.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: Р. В. Піньковський