КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 367/3847/19

06 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бірюкової Олени Миколаївни на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Мерзлого Л. В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, Державний реєстратор Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкий Сергій Сергійович, про визнання об`єкту самочинним будівництвом, скасування запису про реєстрацію права власності, знесення об`єкту та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив:

- визнати виробниче приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 самочинним будівництвом;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права власності №27623253 внесений на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкого Сергія Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23 серпня 2018 року (індексний номер 42683877) про держану реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, який складається з житлового будинку А, загальною площею 158,5 кв. м, виробничого приміщення Г, Г1, Г2 загальною площею 782,7 кв. м, сараю Е, гаражу К, навісу М, огорожі 2-5, сараю И, гаражу-кухні З (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 109);

- зобов`язати ОСОБА_1 здійснити знесення за власний рахунок самовільно збудованого об`єкта, а саме: виробничого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:023:0064, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)). Використовуючи належну йому земельну ділянку у відповідності до її цільового призначення та маючи дійсний намір щодо будівництва на ній житлового будинку, він замовив та виготовив будівельний паспорт на індивідуальний житловий будинок та два господарських блока за вищевказаною адресою:.

Суміжними належній йому земельній ділянці є:

земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0036, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0051, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , цільове призначення - землі житлової та громадської забудови;

земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0071, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

На належних відповідачу земельних ділянках за адресою: АДРЕСА_1 розміщений «житловий будинок», який складається із житлового будинку літ. А, загальною площею 158,5 кв. м, виробничого приміщення Г, Г1, Г2, загальною площею 782,7 кв. м, сараю, гаража, навісу тощо.

Вказаний об`єкт розміщено одночасно на трьох земельних ділянках, які мають різне цільове призначення і розташований він за 4 (чотири) метри від належної йому земельної ділянки (кадастровий номер :01:023:0064)

У вказаній будівлі відповідач, як фізична особа-підприємець організував діяльність щодо обробки та виробництва металовиробів. Вказана діяльність здійснюється на регулярній основі та супроводжується постійними шумами, що явно перевищують звичний рівень, та викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Від такої підприємницької діяльності на його земельній ділянці постійно відчувається неприємний запах, люди, потрапивши на його земельну ділянку відчувають головокружіння та запаморочення. Окремі багаторічні насадження, які найбільш наближені до виробничих потужностей аномально, в порівнянні з іншими насадженнями засихають та жовтіють. Крім того, викиди забруднюючих речовин здійснюються з виробничого майданчика ОСОБА_1 через трубу, яка в горизонтальній площині направлена безпосередньо на належну йому земельну ділянку.

При цьому, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 квітня 2019 року №165067897 відносно Будівлі (реєстраційний номер об`єкта 109) підставою виникнення у відповідача права власності на вищевказану Будівлю, серед іншого, є «Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС77, видана 18.07.2018 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради». В свою чергу, як вбачається з Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради від 18 липня 2018 року №КС77 (далі - Декларація) об`єктом будівництва є: інформація про об`єкт - Будівництво виробничого приміщення, АДРЕСА_1 ; код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд - 1251.9 (Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне); інформація про документ, що дає право на виконання будівельних робіт - Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) / про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстроване Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради №КС47; місце розташування об`єкта - АДРЕСА_1 ; інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою - Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.03.2018р., кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0051, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.05.2013р., кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0036, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.11.2013р. кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0071.

Тобто, сам Відповідач в особисто поданих документах (в даному випадку Декларації) визнає те, що Будівля ним зведена на трьох земельних ділянка з різними цільовими призначеннями - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) :01:023:0036); землі житлової та громадської забудови :01:023:0051); для ведення особистого селянського господарства :01:023:0071), а дійсне цільове призначення Будівлі - виробниче приміщення (код об`єкта 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне).

Крім того, як вбачається з листа Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 22 жовтня 2018 року №01-18/3374 будівництво об`єкту здійснювалося відповідачем на підставі містобудівних умов, які були видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 16 травня 2018 року №0031-05-2018 (далі - Містобудівні умови).

Надалі, 09 квітня 2019 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради винесено наказ №122 «Щодо скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації» (з урахуванням Наказу від 16 квітня 2019 року №123 «Про виправлення технічної помилки»)

Вказаним наказом: 1) скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) КС47 на об`єкт «Будівництво виробничого приміщення» за адресою: АДРЕСА_1 (замовник - ОСОБА_1 ); 2) скасовано реєстрацію Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) КС77 від 18 липня 2018 року на об`єкт «Будівництво виробничого приміщення» за адресою: АДРЕСА_1 (замовник - ОСОБА_1 ).

Крім того, з наказу також вбачається та підтверджується відповідним листом Відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради від 08 квітня 2019 року №125, що відносно забудови земельних ділянок ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , Відділом містобудування та архітектури Ірпінської міської ради Київської області було скасовано містобудівні умови та обмеження від 16 травня 2018 року №0031-05-2008. Підставою скасування містобудівних умов стало невідповідність цільового призначення земельних ділянок функціональному призначенню будівлі.

Внаслідок звернення Позивача до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області щодо протиправної діяльності відповідача на сусідній земельній ділянці в частині металообробної підприємницької діяльності в будівлі, ГУ Держпродспоживслужби в Київській області винесено Припис від 19 лютого 2018 року №000002 щодо розробки ФОП ОСОБА_1 проекту організації санітарно-захисної зони підприємства за адресою: АДРЕСА_1. Даний припис відповідачем оскаржено не було, а його вимоги досі є невиконаними. Тобто, відсутність визначеної в Приписі санітарно-захисної зони підприємства порушує не тільки статтю 5.14. Державних санітарних правилами планування та забудови населених пунктів, що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року №173, а й безпосередньо права, інтереси, з впливом на життя та здоров`я як позивача, так і членів його родини.

При цьому, від будівлі відповідача систематично доноситься шум, який на явно перевищує нормальний (звичайний) рівень. Так, перевищення допустимого рівня шумів уже підтверджено «Ірпінським міським відділом лабораторних досліджень» ДУ Київського обласного лабораторного центру МОЗ України у відповідності до Протоколу від 21 вересня 2017 року №22/40.

Позивач також звертає увагу на те, що 25 квітня 2018 року Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області було винесено припис №198-ДК/0017Пр/03/01/-18, яким встановлено, що дійсно «частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0036 площею 0,0144 га та частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0071 площею 0,0231 га використовується всупереч вимог пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України, тобто не за цільовим призначенням». Даний припис відповідачем не оскаржувався та є чинним.

Позивач зазначає про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо об`єкт зведено на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети, а право звертатися з відповідним позовом до суду мають серед іншого особи, чиї права та законні інтереси порушують внаслідок зведення такого об`єкта.

Позивач наголошує, що належна йому земельна ділянка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і він в установленому законом порядку розпочинає роботи щодо будівництва житлового будинку на даній земельній ділянці. Права та інтереси безпосередньо Позивача порушені тим, що поруч з належною йому земельною ділянкою (на сусідній земельній ділянці, за 4 метри) зведено виробниче приміщення, яке на його думку є самочинним будівництвом. Протиправність побудови такого об`єкту уже була визнана компетентними органами державної влади. Тому безпосередня наближеність Будівлі (1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне) до земельної ділянки позивача, яка фактично є самочинним будівництвом, в тому числі, здійснення відповідачем господарської діяльності в даній будівлі з обробки та виготовлення металовиробів, що супроводжується постійним шумом та неприємним запахом та відсутністю встановленого законодавством розміру санітарно-захисної зони, здійснює безпосередній вплив на права, інтереси, життя та здоров`я як позивача, так і членів його родини.

Крім того, враховуючи, що рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкого Сергія Сергійовича було прийнято на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради від 18 липня 2018 року №КС77, яка в подальшому в установленому законом порядку була скасована, скасуванню також підлягає і відповідне рішення про державну реєстрацію речових прав, прийняте на підставі згаданої Декларації, тобто - Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23 серпня 2018 року №42683877. Таким чином, реєстрація права власності на Будівлю з підстав скасування реєстрації вказаної Декларації проведена з порушенням норм діючого законодавства та має бути скасована.

До того ж, на підставі даного рішення відповідачем було зареєстровано право власності на «житловий будинок», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в дійсності та, в тому числі, згідно Декларації від 18 липня 2018 року №КС77 є Будівлею виробничого приміщення (код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд - 1251.9 (Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне)).

Враховуючи довготривале протягом років порушення відповідачем прав позивача в частині протиправного зведення на суміжній земельній ділянці будівлі, що за своїм функціональним призначенням не узгоджується з цільовими призначеннями земельних ділянок, на якій він розміщений, враховуючи систематичний вплив від господарської діяльності відповідача у самовільно побудованій Будівлі на побут, життя та здоров`я Позивача та його родини, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив його задовольнити.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, Державний реєстратор Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкий С.С., про визнання об`єкту самочинним будівництвом, скасування запису про реєстрацію права власності, знесення об`єкту та стягнення моральної шкоди, - задоволено частково.

Визнано виробниче приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , самочинним будівництвом.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права власності №27623253, внесений на підставі Рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкого С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23 серпня 2018 року (індексний номер 42683877) про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, який складається з житлового будинку А, загальною площею 158,5 кв.м, виробничого приміщення Г, Г1, Г2, загальною площею 782,7 кв.м, сараю Е, гаражу К, навісу М, огорожі 2-5, сараю И, гаражу-кухні З (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 109).

Зобов?язано ОСОБА_1 здійснити знесення за власний рахунок самовільно збудованого об?єкта, а саме: виробничого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідач, в свою чергу, не спростував доводів позивача щодо факту самочинного будівництва. Оскільки самочинну забудову здійснено на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, а позивач, як особа, чиї права від такого самочинного будівництва безпосередньо порушуються, суд вважав, що права та інтереси позивача підлягають захисту.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бірюкова О.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення, а саме відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Так, при розгляді справи судом було допущено порушення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Представник ОСОБА_1 звертався до суду з клопотанням зупинити розгляд даної цивільної справи до вирішення справи № 320/5989/19 за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про зобов`язання знести самочинне будівництво за власний рахунок - виробничі приміщення, розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , що розглядається в порядку адміністративного, судочинства у Київському окружному адміністративному суді, - до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Адміністративна справа № 320/5989/19 у Київському окружному адміністративному суді зупинена судом до розгляду Ірпінським міським судом справи № 367/5211/19 предметом розгляду якої є оскарження наказу відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради Київської області від 08.04.2019 №67 про скасування містобудівних умов та обмежень за №0031-05-2018 від 16.05.2018, які видано на об`єкт будівництва, що є предметом розгляду в адміністративній справі №320/5989/19.

Якщо у справі № 367/5211/19 буде встановлено незаконність скасування містобудівних умов і обмежень і незаконність скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, то відпаде підстава визнання об`єкту нерухомості самочинним будівництвом. Тому, рішення у справі № 367/5211/19 є преюдиційним для вирішення спору у справі № 320/5989/19 та у справі, яка переглядається № 367/3847/19.

Але, суддя, не чекаючи винесення судового рішення щодо встановлення законності/незаконності Наказів про скасування містобудівних умов і обмежень, виходячи за межі позовних вимог самостійно вирішує, що накази про скасування містобудівних умов і обмежень є законними, а тому протиправно визнає нерухомість, що належить на праві власності ОСОБА_1 - самочинним будівництвом і без належних правових підстав виносить судовий вердикт про знесення нерухомості і скасування державної реєстрації на все володіння ОСОБА_1 , не враховуючи той факт, що це домоволодіння отримано останнім у спадщину.

Не дослідивши суть клопотання, не вивчивши матеріали справи Ірпінський міський суд Київської області порушив правил п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК, що призвели до винесення передчасного незаконного і несправедливого рішення суду. Рішення по справі № 367/3847/1 не є ефективним захистом прав, а лише ускладнило і до того заплутані правовідносини. Фактично суд порушив права ОСОБА_1 скасувавши державну реєстрацію права власності на житловий будинок і земельні ділянки, що виникла на підставі правовстановлюючих документів, які судом не досліджувалися.

Суд не проаналізував і не надав оцінку доводам відповідача стосовно того, що позивач, в порушення процесу, додатково надав до суду копії ніким не завірених документів, а саме: Постанову № А-2612/1 по справі про адміністративне правопорушення від 26.12.2017 року; Припис № 1104/1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11.04.2018; Протокол № А1104/1 про адміністративне правопорушення від 11.04.2018 року, Постанову № А-2404/2 по справі про адміністративне правопорушення від 24.04.2018 року. На підставі даних документів суд обґрунтував наявність порушення прав позивача. В свою чергу, представник ОСОБА_1 заявляв клопотання про дослідження оригіналів даних документів та звертав увагу, що всі документи датовані з 26.12.2017 по 24.04.2018 рік, тобто до отримання містобудівних умов і обмежень, до введення в експлуатацію об`єкта і до реєстрації права власності на нього. Саме на усунення існуючих до 2018 року порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ОСОБА_1 отримав містобудівні умови і обмеження і ввів споруду в експлуатацію, встановив санітарну зону і змінив цільове призначення земельних ділянок. Всі порушення станом на 2024 рік усунуті, але це не стало перешкодою для суду винести рішення про позбавлення ОСОБА_1 права власності на нерухомість збудованій на власній землі і зобов`язання знести її.)

На момент прийняття рішення судом про знесення жодного порушення законодавства щодо використання земель немає. Фактично суд невмотивовано зазначив, що цільове призначення землі станом на 2024 рік не впливають на прийняте судом рішення.

При прийнятті рішення суд самостійно визначив категорію, щодо якої приймав рішення, - «БУДІВЛЯ» і не зазначив, що конкретно в цю категорію входить. Рішення ґрунтується на домислах суду.

Суд не зазначив норму права, де заборонено будувати нежитлове приміщення на трьох різних земельних ділянках, які разом складають одну земельну ділянку. При цьому, суд не врахував факти встановлені у Рішенні Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року в справі № 320/5396/20, де приймали участь ті ж самі сторони - будівництво одного об`єкту на трьох різних земельних ділянках не є порушенням.

На момент винесення рішення ОСОБА_1 змінив цільове призначення земельних ділянок приватної власності. Бучанська міська рада прийняла рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:023:0036 та 0:01:023:0071, які розташовані по АДРЕСА_1 на «для розміщення та експлуатацію основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості».

Крім того, на даних земельних ділянках висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи, який 20 травня 2019 року затверджений Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №12.2-18-4/10837 була встановлена санітарна зона навколо виробничого цеху ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 Встановлено санітарно-захисну зону розміром 25 метрів у східному напрямку та 30 метрів за всіма іншими напрямками сторін світу від джерела викидів. Ніяких порушень використання земельних ділянок не існує.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою. Вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за наявності двох умов: - будівництво є самочинною забудовою; доведеності факту порушення прав.

При винесенні рішення суд вірно зазначив, що право на звернення до суду належить і іншим особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України). Вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою (постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц.

В свою чергу, порушення прав ОСОБА_2 визначається тим, що поруч з належною йому земельною ділянкою (на сусідній земельній ділянці) зведено виробниче приміщення, що на думку суду є самочинним будівництвом. Права ОСОБА_2 безумовно порушуються, виходячи із безпосередньої близькості до об`єкту, який суд визначив як самовільне будівництво. Близькість до об`єкту не спричиняє порушення прав , яке підлягає судовому захисту шляхом знесення. В даному випадку очевидне порушення пропорційності захисту прав власників.

Суд вважає що законом встановлено право «безумовного знесення» якщо об`єкт є самочинним будівництвом. Такий висновок суду не відповідає вимогам чинного законодавства. Знесення можливе як крайній засіб, якщо проведення перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення (постанова Верховного Суду України від 19.11.2014 року в справі № 6-180цс14.

Звертає увагу, що об`єкт нерухомості знаходиться на земельних ділянках, які належать на праві власності ОСОБА_1 та об`єкт нерухомості також зареєстрований за останнім на праві власності.

На момент прийняття рішення про знесення всі невідповідності між цільовим використанням земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 і функціональним використанням нежитлової будівлі усунені.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Заяви представника ОСОБА_2 про те, що на земельних ділянках, які належать ФОП « ОСОБА_3 » здійснюється господарська діяльність, яка супроводжується постійними шумами - не відповідає дійсності, так як ФОП « ОСОБА_3 » постійно здійснює перевірку щодо перевищення нормативів шуму, жодна експертна установа не встановила перевищення рівнів шуму. Заява представника ОСОБА_2 про викиди забруднюючих речовин у повітря це лише фантазії третьої особи, яка виступає на стороні позивача, жодного підтверджуючого документу з цього приводу немає. Тобто висновки про викид забруднюючих речовин у повітря є безпідставними. Доказів, що підтверджують, як заяви ОСОБА_2 , так і інформацію що відкладена в позові щодо перевищення рівню шумів, викидів в атмосферу - не існує.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

У листопаді 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Левчук В.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Бірюкова О.М. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Левчук В.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Враховуючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом переглядається рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:023:0064, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 08 червня 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області реєстровий № 797 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 червня 2015 року №38702875.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 109), складовою частиною якого є виробниче приміщення (літ. Г, Г1, Г2).

Вказаний будинок розміщений одночасно на трьох земельних ділянках, а саме:

- земельній ділянці з кадастровим номером :01:023:0036, яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 квітня 2019 року №192015906 належить на праві власності ОСОБА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельній ділянці з кадастровим номером :01:023:0051, яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 квітня 2019 року №192015942 належить на праві власності ОСОБА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури;

- земельній ділянці з кадастровим номером :01:023:0071, яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 квітня 2019 року №192015955 належить на праві власності ОСОБА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Право приватної власності відповідача на спірне нерухоме майно виникло на підставі свідоцтва на право на спадщину, серія та номер 241, виданий 04.02.2004 року, державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочна О.А., договору дарування, серія та номер: 1-2101 виданий 28.09.1984 року, видавник - Ірпінська державна нотаріальна контора; декларації про готовність об`єкту до експлуатації, серія та номер КС77, виданий 18.07.2018, видавник Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради.

ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець здійснює господарську діяльність з виробництва металовиробів за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 10.05.2018 року Виконавчий комітет Ворзельської селищної Ради виніс рішення № 83 про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на отримання вихідних даних на проектування об`єкту будівництва - реконструкції гаражу-сараю та господарського блоку у виробниче приміщення в АДРЕСА_1 .

На виконання п. 2 Рішення Ворзельської селищної Ради № 83 від 10.05.2018 року відділом містобудування та архітектури Ірпінської міської Ради 16.05.2018 року були видані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва - будівельно виробничого приміщення на землях приватної власності з цільовим призначенням - житлової та громадської забудови (кадастрові номера земельних ділянок: :01:023:0051, :01:023:0036, :01:023:0071).

Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва № 0031-0502018 від 16.05.2018 року були затверджені Наказом відділу містобудування та архітектури виконкому Ірпінської міської Ради № 44 від 16.05.2018 року. На підставі містобудівних умов та обмежень були розроблені вихідні дані, техніко-економічні показники та проведений містобудівний розрахунок та розрахунок класу наслідків.15-18-АР. З урахуванням містобудівних умов та обмежень ОСОБА_1 був розроблений Проект «Будівництво виробничого приміщення по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) яке зареєстроване Інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю Ірпінської міської ради від 15.06.2018 № КС47.

ОСОБА_1 подано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), яка зареєстрована Інспекцією Державного архітектурно - будівельного контролю Ірпінської міської ради від 18.07.2018 № КС77.

Після здійснення будівництва нежитлове приміщення зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 . Складовими частинами об`єкту нерухомості, що знаходиться в приватній власності є:

житловий будинок (літ. А);

виробничі приміщення (літ. Г,Г1, Г2);

сарай (літ Е);

гараж (літ К),

сарай ( літ И),

гараж-кухня ( літ З).

Підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексній номер : 42683877 від 23.08.2018 року, і вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135876006.

08 квітня 2019 року Відділом містобудування та архітектури винесено наказ № 67 про скасування Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва № 0031-05-2018 від 16.05.2018 року.

У подальшому, 09 квітня 2019 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради винесено наказ №122 «Щодо скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації» (з урахуванням Наказу від 16 квітня 2019 року №123 «Про виправлення технічної помилки»).

Вказаним наказом скасовано реєстрацію Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) КС47 на об`єкт «Будівництво виробничого приміщення» за адресою: АДРЕСА_1 (замовник - ОСОБА_1 ); скасовано реєстрацію Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) КС77 від 18 липня 2018 року на об`єкт «Будівництво виробничого приміщення» за адресою: АДРЕСА_1 (замовник - ОСОБА_1 ).

Підставою скасування містобудівних умов стало невідповідність цільового призначення земельних ділянок функціональному призначенню будівлі.

29.04.2021 року Бучанською міською радою прийнято рішення №1114-11-VIII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності (кадастровий номер :01:023:0071» АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 ; №1113-11-VIII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності (кадастровий номер :01:023:0023» АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 .

Вказаними рішеннями було змінено цільове призначення зазначених вище земельних ділянок із земель будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на землі «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості» по АДРЕСА_1 . Внесено зміни до Державного земельного кадастру. Оформлено речове право на земельні ділянки.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Згідно з вимогами статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна.

Право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376, стаття 391 ЦК України).

Законність знесення самочинного будівництва має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином, збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Як роз`яснено судам у пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права.

З урахуванням положень частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України та положень статей 16, 386, 391 ЦК України, Верховний Суд України у постанові

від 17 грудня 2014 року у справі № 6-137 цс 14 сформулював правову позицію, відповідно до якої роз`яснив, що вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що нерухоме майно, яке побудоване на належних відповідачу земельних ділянках є самочинним будівництвом та внаслідок його експлуатації порушуються його права як власника суміжної земельної ділянки.

Перш ніж вирішувати питання наявності порушеного права позивача, встановленню підлягають чи є належне відповідачу спірне майно самочинним будівництвом.

З цього приводу звертає увагу на наступне.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів».

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 був прийнятий «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». Так як декларація про готовність до експлуатації подавалася в травні 2018 року, тому необхідно застосовувати редакцію Порядку № 461 відповідно до ПКМ від 28.04.2018 № 327. Даний Порядок № 327 встановлює чіткий і зрозумілий алгоритм дій всіх учасників правовідносин від подачі декларації, її прийняття чи відмови у прийнятті і реєстрації.

У пункті 18 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 в редакції від 28.04.2018 року зазначено що: Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. Відповідно до п. 19 Порядку 461 у разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

У пункті 22 Порядку № 461 зазначено, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Тобто всі дії щодо виявлення розбіжностей повинні були здійсненні в термін 10 днів з моменту подачі декларації для реєстрації.

У процесі такого контролю відповідні органи наділені повноваженнями, зокрема, реєструвати або повертати на доопрацювання декларацію про початок будівельних робіт, реєструвати або повертати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до частин 1, 4 та 6 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Згідно з частиною 9 вказаної статті Закону зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.

Отже, зареєструвавши декларацію, органи ДАБІ діяли як суб`єкт владних повноважень та в силу покладених на них законом обов`язків мали перевірити як сам об`єкт нерухомого майна, який вводився в експлуатацію, так і підстави такого введення, а також відомості зазначені в самій декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Виходячи з національної системи регулювання підстав та порядку набуття права власності на новостворене нерухоме майно, слугувала та передувала активна участь в такому процесі держави в особі відповідних органів архітектурно-будівельного контролю, які спочатку надають дозвіл на будівництво, процес якого вони уповноважені контролювати, а потім приймають до експлуатації закінчений після будівництва об`єкт.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), яке зареєстроване Інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю Ірпінської міської ради від 15.06.2018 № КС47, а також Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), яка зареєстрована Інспекцією Державного архітектурно - будівельного контролю Ірпінської міської ради від 18.07.2018 № КС77.

Після здійснення будівництва нежитлове приміщення зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 . Складовими частинами об`єкту нерухомості, що знаходиться в приватній власності є: житловий будинок (літ. А); виробничі приміщення (літ. Г,Г1, Г2); сарай (літ Е); гараж (літ К), сарай ( літ И), гараж-кухня ( літ З). Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексній номер : 42683877 від 23.08.2018 року, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135876006.

У зв`язку з чим, враховуючи, що право власності на нежитлове приміщення було набуте ОСОБА_1 в результаті проведення державними органами законодавчо встановлених процедур, то відповідальність за вказані процедури та їх подальше скасування не може покладатися на відповідача, який розраховував на їх належність та легітимність.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що сам факт реєстрації відповідачем декларації про готовність об`єкта до експлуатації та отримання на підставі неї свідоцтва на право власності виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення, в зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про визнання виробничого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , самочинним будівництвом та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права власності №27623253, є такими, що зроблені внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що спірний об`єкт нерухомого майна не є самочинним, то позивач позбавлений можливості ставити питання про його знесення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

З урахуванням того, що колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, то і додаткове рішення Ірпінський міський суд Київської області від 10 жовтня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Згідно з частинами першою та тринадцятою статті141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4 657,80 грн.

Керуючись статтями 141, 268, 367, 374, 375, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бірюкової Олени Миколаївни задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 вересня 2024 року в частині визнання об`єкту самочинним будівництвом, скасування запису про реєстрацію права власності та знесення об`єкту скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, Державний реєстратор Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкий Сергій Сергійович, про визнання об`єкту самочинним будівництвом, скасування запису про реєстрацію права власності та знесення об`єкту відмовити.

Додаткове рішення Ірпінський міський суд Київської області від 10 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4 657,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2025 року

Головуючий: Судді: