Справа № 296/9437/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого - судді Пилипюк Л. М.

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Корольовський відділ ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21027, яким з ОСОБА_1 стягнуто в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № МК 83-08 від 11 квітня 2008 року в розмірі 1 600 461,63 гривень. Указаний виконавчий напис нотаріуса перебуває на примусовому виконанні в Корольовському відділі ДВС м. Житомира.

Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О. № 21027 від 16 листопада 2017 року незаконним та таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», оскільки Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, на момент вчинення виконавчого напису втратив чинність. Станом на 16 листопада 2017 року нотаріус мав право вчиняти виконавчий напис лише на нотаріально посвідчених кредитних договорах. Також позивач додає, що нотаріус не перевірив безспірності вимоги стягувача, адже він не отримував жодних вимог про погашення кредитної заборгованості. Крім того, станом на дату вчинення виконавчого напису нотаріуса минуло більше трьох років з часу виникнення права вимоги.

На підставі наведеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинений 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О., реєстраційний номер виконавчого напису № 21027, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 600 461,63 гривень.

Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 15 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Вказаною ухвалою до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О., Корольовський відділ ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

05 листопада 2024 року від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що позивач не надав свого розрахунку кредитної заборгованості, не підтвердив повного або часткового погашення заборгованості за кредитним договором станом на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса. Позивач належними доказами не спростував факт наявності боргу та його розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Також представник відповідача зазначає, що спірний виконавчий напис нотаріуса вчинено не на кредитному договорі, а на договорі застави від 24 вересня 2007 року, який 11 квітня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О. Крім того, представник відповідача заявляє про пропуск позивачем строку позовної давності, адже спірний виконавчий напис нотаріуса вчинено в 2017 році, а тому позивач міг дізнатись про наявність виконавчого напису з часу відкриття виконавчого провадження, тобто з 25 січня 2018 року. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволені позову відмовити.

19 листопада 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наводить свої аргументи на спростування доводів відповідача.

Представник позивача адвокат Кувшин І. Р. у судове засідання не з`явився, заявою від 05 лютого 2025 року просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. У вказаній заяві представник позивача також зазначає, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Мельник В. М. у судове засідання не з`явилась, заявою від 22 січня 2025 року просить розглядати справу без участі представника АТ КБ «Приватбанк». Крім того, представник відповідача зазначає про оподаткування заявлених сум стягнення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Корольовський відділ ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився. 12 листопада 2024 року до суду надійшло клопотання головного державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі Первушиної Ю. О. про розгляд справи без участі представника Корольовського ВДВС у м. Житомирі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд установив, що 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21027, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № МК 83-08 від 11 квітня 2008 року. Загальний розмір заборгованості боржника становить 1 600 461,63 гривень. Період стягнення: з 11 квітня 2008 року по 05 вересня 2017 року (а. с. 14).

Постановою державного виконавця Корольовського ВДВС міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 25 січня 2018 року відкрито виконавче провадження № 55632763 щодо примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса (а. с. 15).

Установлено, що спірний виконавчий напис нотаріуса вчинено на кредитному договорі № МК 83-08, який укладено 11 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ФОП ОСОБА_1 (а. с. 11).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2010 року (справа № 2-9309/2010) ухвалено: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МК 83-08 від 11 квітня 2008 року 292 074,50 гривень; стягнути солідарно з ТзОВ «Українське фінансове агентство «Верус» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МК 83-08 від 11 квітня 2008 року 200 гривень (а. с. 16).

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

У частинах першій, другій статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів.

Суд ураховує, що в матеріалах справи є копія кредитного договору № МК 83-08 від 11 квітня 2008 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , який не містить відомостей про його нотаріальне посвідчення.

В розпорядженні суду відсутні відомості про те, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом саме на нотаріально посвідченому кредитному договорі.

Крім того, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса заборгованість за кредитним договором № МК 83-08 від 11 квітня 2008 року вже було стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» рішенням суду. А тому, визначена у виконавчому написі нотаріуса сума заборгованості за кредитним договором № МК 83-08 від 11 квітня 2008 року не може вважатись безспірною.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що спірний виконавчий напис нотаріуса вчинено не на кредитному договорі, а на договорі застави. Такі аргументи відповідача є помилковими, адже не відповідають обставинам справи.

При вирішенні цього спору суд виходить з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову.

Щодо заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає таке.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 2 квітня 2020 року).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 року № 651, карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено на всій території України з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Разом з тим, суд ураховує, що відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, фактично з березня 2017 року по теперішній час перебіг строку позовної давності не зараховується при його обчисленні.

Суд ураховує, що позивач міг дізнатися про порушення свого права, за захистом якого він звертається до суду, з часу відкриття виконавчого провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса, тобто з 25 січня 2018 року. ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом 11 жовтня 2024 року. З наведеного слідує, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути на користь ОСОБА_1 1 211,2, гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Корольовський відділ ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21027 від 16 листопада 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в розмірі 1 600 461,63 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», код у , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, належні приміщення з № 1 по № 5 (група прим. № 31), офіс 31;

Третя особа: Корольовський ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ), адреса місцезнаходження: м. Житомир, вул. Леха Качинського, 12-а.

Повний текст рішення суду складено 10 лютого 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК