Справа № 350/1954/24
Номер провадження 2/350/97/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2025 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
з участю секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Родікова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів
І. Стислий виклад позиції сторін.
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд відкликати виконавчі листи, видані Рожнятівським районним судом у справах № 350/1424/20 ( номер провадження 2/350/520/2020) та № 350/258/24 (номер провадження 2/350/192/24). Стягувати з нього аліменти на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дітей.
В обґрунтування свого позову вказав, що згідно рішення Рожнятівського районного суду від 28.12.2020 року у справі № 350/1424/20 ( номер провадження 2/350/520/2020) змінено розмір аліментів, стягуваних рішенням Рожнятівського районного суду від 07 травня 2019 року та стягнуто з нього на користь відповідачки, аліменти на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Крім того, 17 травня 2024 року Рожнятівський районний суд у справі № 350/258/24 ухвалив рішення, яким стягнув з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.03.2024 і до повноліття сина.
На даний час з нього стягуються аліменти на утримання дітей 8331,75 грн., що ставить його в край незадовільне матеріальне становище. Він працевлаштувався на постійну роботу на посаду тракториста в ТзОВ «Спец-буд-проект-33», згідно довідки про доходи, від 13.11.2024, його середньомісячна зарплата становить 9000 грн. в місяць. Заплативши аліменти в сумі 8331,75 грн, йому залишається на проживання 669 гривень. Таке становище змушує його звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того вказав, що відповідачка знаходиться за кордоном, він немає можливості спілкуватися з дітьми. Він проживає з батьками, які також потребують його матеріальної підтримки. Вважає, що сума аліментів, що на даний час стягується з нього є занадто великою. Крім того, протягом 2024 року він хворів та має незадовільний стан здоров`я. Відповідачка, як мати дитини також повинна нести витрати на утримання дитини, вважає що дітей вказаних коштів відповідачка не витрачає. Просить змінити розмір стягуваних аліментів.
Відповідачка в судове засідання не прибула, її представник - адвокат Родіков І.С., позов не визнав, пояснив, що позивач, позбавлений права на заявлення позову саме про зміну розміру аліментів, оскільки таке право належить виключно стягувану. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просив відмовити в задоволенні позову.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2024 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23.12.2024 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив таким чином наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4,5,6), на утримання дітей з позивача стягуються аліменти відповідно до рішення Рожнятівського районного суду від 28.12.2020 року у справі № 350/1424/20 ( номер провадження 2/350/520/2020) на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно та згідно рішення Рожнятівського районного суду у справі № 350/258/24 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно (а.с.9-12).
ОСОБА_1 з 10.09.2024 працює на посаді тракториста ТзОВ «Спец-Буд-Проект-33», отримує заробітну плату 9000 в місяць (а.с.14-15).
З приводу суми стягуваних аліментів, між сторонами виник спір, ОСОБА_1 наполягає на зміні розміру аліментів, ОСОБА_2 , через свого представника заперечує проти зміни способу стягнення аліментів.
IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, висновки суду.
Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).
Як визначено ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтями 263-265 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В мотивувальній частині рішення зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.
При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п.п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України).
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.
В силу частини 3 статті 181, частини 1 статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач покликався на зміну свого матеріального становища, вказував, що офіційно працевлаштований та отримує невисокий дохід. З цих підстав просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання дітей шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на утримання доньок в розмірі 2500 грн. та частки від доходу в розмірі 1/4 на утримання сина на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно.
Разом з тим стаття 192 СК України передбачає можливість зміни лише розміру аліментів, а не способу їх стягнення.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана норма закону, яка набрала чинності з 08 липня 2017 року, є імперативною. Таке положення частини 3 статті 181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.
Крім того, пред`являючи позов про зміну розміру аліментів ОСОБА_1 не надав доказів суттєвого погіршення матеріального становища, зміни сімейного стану або погіршення стану здоров`я після ухвалення судового рішення, що за нормами статі 192 СК України є підставою для зменшення стягнутої суми аліментів.
Саме по собі працевлаштування платника аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення матеріального стану.
Тим більше, що ним не представлено доказів матеріального становища на час виникнення обов`язку сплати аліментів на дітей та відповідно погіршення такого на день звернення до суду з цим позовом. Аналогічно не надано ним інформації про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та зайняття певними видами діяльності.
Тому в сукупності оцінених судом доказів наявні підстави вважати, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у визначеному рішеннями суду розмірі. А отже підстави для зміни розміру аліментів відсутні.
Розмір стягуваних аліментів за судовими рішеннями не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.02.2024.

Суддя: