Справа №:755/802/25
Провадження №: 2/755/2089/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"17" січня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на частку квартири померлого, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва 06.01.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на частку квартири померлого, яка 15.01.2025 була передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд:

1)встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю у період часу з 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

2)припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 3/8 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

3)визнати за позивачем - ОСОБА_1 право власності на частку 3/8 квартири померлого ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.05.1972 між братом позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений шлюб. ОСОБА_4 від попереднього шлюбу мала доньку - ОСОБА_5 . ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , проте шлюбні відносини у них не склались, тому шлюб було розірвано 02.07.2002. Від даного шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 з дитинства є особою з інвалідністю. 03.11.2015 було винесено рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 755/16153/15-ц, згідно якого ОСОБА_3 було визнано другим опікуном над недієздатним ОСОБА_2 . Таким чином, позивач був знайомий із ОСОБА_2 з моменту його народження. Вони спілкувалися на родинних святах, у позивача були тісні та теплі стосунки із братом - ОСОБА_3 , а тому часто був у нього в гостях за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла. Після смерті дружини брат - ОСОБА_3 (69 років) часто хворів, потребував допомоги і позивач завжди навідував його. У подальшому стан здоров`я брата погіршився, він не мав сили готувати їсти, доглядати за квартирою та онуком ОСОБА_2 , та сам почав потребувати постійної допомоги. Хвилюючись за життя брата позивач поселився у нього. З січня 2016 року постійно проживав з братом та ОСОБА_7 , доглядав за онуком брата як за членом сім`ї, був йому другом і підтримкою, купував ліки, продукти, готував їсти, допомагав у побуті, оплачував комунальні платежі за квартиру, за необхідності викликав лікаря. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 помер. Позивач починаючи зі смерті брата з січня 2023 року сплачує усі комунальні платежі по квартирі АДРЕСА_2 . Після смерті брата позивач продовжував проживати разом із ОСОБА_2 та доглядав за ним, займався його здоров`ям, навчанням та розвитком допомагав йому з побутом, покупкою продуктів та ліків, виходив з ним на прогулянки. 21.10.2022 позивач після врегулювання питання поховання брата, виявив тіло ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . По даному факту було відкрито кримінальне провадження № 0003376 від 21.10.2022 на підставі ч. 1 ст. 115 КК України. Дана справа була закрита на підставі п. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 284 КК України , що підтверджується повідомленням слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві вих. № Т-2410/125/50-2023 від 28.07.2023. Позивач похоронив ОСОБА_2 за власні кошти. Ні за життя померлого, ні на його похорон ніхто з родичів не з`явився. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мати ОСОБА_5 . Відповідно до Листа Дніпровського районного управління Головного управління внутрішніх справ України у м. Києві від 26.05.2015, було встановлено, шо батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) по м. Київ та Київській області зареєстрованим не значиться. Таким чином, крім позивача у ОСОБА_2 нікого не було. 18.07.2023 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину. В даному свідоцтві зазначено, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його брат ОСОБА_1 (позивач). Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з 5/8 часток квартири за АДРЕСА_2 . Окрім позивача у ОСОБА_2 інших спадкоємців немає. Таким чином, спадкоємцем 4-ої черги до майна померлого є позивач. Позивач звернувся до державного нотаріуса м. Києва, проте в усному порядку позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю доказів родинних та інших відносин спадкоємиці із спадкодавцем.

Дослідивши матеріали позовної заяви, доходжу висновку про необхідність їх повернення позивачу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд, в якому право доступу, тобто право порушити провадження у цивільній справі в суді, є одним із аспектів поряд з організаційними та процесуальними гарантіями (рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте наведене право не є абсолютним та може підлягати обмеженням (рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії [ВП]» (Stanev v. Bulgaria [GC]), заява № 36760/06, § 230).

Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» у провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. перебували матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на частку квартири, якій було присвоєно єдиний унікальний номер справи № 755/7969/24.

У межах зазначеної справи ОСОБА_1 просив суд:

1)припинити право власності ОСОБА_2 на 3/8 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

2)визнати за позивачем - ОСОБА_1 право власності на частку 3/8 квартири померлого ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що 19.05.1972 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений шлюб. ОСОБА_4 від попереднього шлюбу мала доньку - ОСОБА_5 . ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , проте шлюбні відносини у них не склались, тому шлюб було розірвано 02.07.2002. Від даного шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_2 . ОСОБА_2 з дитинства є особою з інвалідністю, йому була встановлена 1 група інвалідності безстроково. 29.12.2004 ОСОБА_2 рішенням Дніпровського районного суду міста Києва було визнано недієздатним та призначено йому опікуна ОСОБА_5 . 13.07.1994 Комітет по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району посвідчив, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної, спільної/сумісної власності: гр. ОСОБА_4 - 1/4 та членам її сім`ї: ОСОБА_3 (чоловік) -1/4; ОСОБА_5 (донька) - 1/4; ОСОБА_2 (онук) - 1/4. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 , частка її квартири була розділена між матір`ю - ОСОБА_4 та сином - ОСОБА_2 . Отже, після смерті ОСОБА_5 права на квартиру стала у таких частках: ОСОБА_4 - 3/8 частини; ОСОБА_3 - 1/4 частини, ОСОБА_2 - 3/8 частини. 02.12.2014 ОСОБА_4 склала заповіт, в якому вказала, що все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що за законом вона матиме право і що буде їй належати вона заповідає чоловіку - ОСОБА_3 . Листом Дніпровського районного управління Головного управління внутрішніх справ України у м. Києві від 26.05.2015 було встановлено, що батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) по м. Київ та Київській області зареєстрованим не значиться. 03.11.2015 рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/16153/15-ц, ОСОБА_3 було визнано другим опікуном над недієздатним ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла. Оскільки ОСОБА_4 було складено заповіт на ОСОБА_3 (брата позивача), то останній став власником 5/8 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті дружини, ОСОБА_3 належним чином дбав про створення для недієздатного онука - ОСОБА_2 необхідних побутових умов, про його виховання, навчання та розвиток. Єдиною рідною та близькою людиною, яка допомагала та навідувалась до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був позивач. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 помер. Позивач після врегулювання справ щодо поховання брата - ОСОБА_8 , 21.10.2022 виявив тіло ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , за даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0003376 від 21.10.2022 на підставі ч. 1 ст. 115 КК України, яка була закрита на підставі п. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 284 КК України. Зазначив, що частка ОСОБА_2 у розмірі 3/5 - відумерлою не числиться. 18.07.2023 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину, де зазначено, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 є позивач. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 5/8 часток квартири за АДРЕСА_2 . Після смерті брата позивача, у ОСОБА_2 не залишилось рідних, які б змогли належним чином наглядати за ним та піклуватися. Позивач кожного дня відвідував ОСОБА_2 та допомагав йому з побутом, покупкою продуктів та ліків, виходив з ним на прогулянки. Вказав, що починаючи з дня смерті брата сплачує усі комунальні платежі по квартирі АДРЕСА_2 .

Наведене у сукупності свідчить про те, що підстави та предмет у межах даної справи та у межах цивільної справи № 755/7969/24 є аналогічними. Звернувшись до суду із даною позовною заявою позивач доповнив даний позов ще однією позовною вимогою, втім визначив суб`єктний склад відповідачів та навів обґрунтування, що є аналогічними позовними вимогам цивільної справи № 755/7969/24, яка перебувала у провадженні судді Катющенко В.П.

У розрізі наведеного суд звертає увагу на те, що ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. від 20.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на частку квартири було залишено без руху з наданням строку позивачу для усунення недоліків.

Підставами залишення позовної заяви у межах цивільної справи № 755/7969/24 слугувало те, що позивачу слід було уточнити позовні вимоги, привівши їх у відповідність до норм чинного законодавства, уточнити суб`єктний склад відповідачів, зважаючи на характер заявлених позовних вимог, обрати належний спосіб захисту, а також надати докази на підтвердження реальної вартості майна на момент пред`явлення позову і виходячи з цього сплатити судовий збір, згідно з вимогами наведеного законодавства України та вимог суду у редакції ухвали.

Утім, зазначені вимоги суду, визначені ухвалою суду від 20.05.2024 у межах цивільної справи № 755/7969/24 позивачем усунуті не були, що слугувало підставою для повернення позовної заяви, про що 25.07.2024 судом була постановлена ухвала про повернення позовної заяви в межах указаної цивільної справи.

Частиною 3 ст.13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, використовуючи надане законодавством право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, 06.01.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із позовною заявою до Київської міської державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на частку квартири померлого.

Як вбачається з поданої позовної заяви, яка є аналогічною за підставами, предметом та суб`єктним складом сторін до цивільної справи № 755/7969/24, яка перебувала у провадженні суду та була повернута ОСОБА_1 через не усунення недоліків, позивачем залишено поза увагою вимоги суду, зважаючи на предмет та підстави позову в межах даного позову та не взято до уваги зауваження суду, зокрема про те, що: положення ст. 365 ЦК України не визначають підстав, за яких можливі підстави припинення права власності на підставі зазначеної статті щодо співвласника, який помер; позивачем не наведено обґрунтувань щодо порушення, невизнання або оспорювання відповідачем - Київською міською державною адміністрації прав позивача у розрізі заявлених позовних вимог з урахуванням положень ст. 1277 ЦК України, ЗУ «Про столицю України - місто-герой Київ», ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»; а також не визначено ціну позову та не сплачено судовий збір із позовних вимог майнового характеру.

Наведене у сукупності свідчить про зловживання позивачем процесуальними правами, виражене у поданні декількох аналогічних позовів.

Положеннями п.2 ч.2 ст.44 ЦПК України визначено, що подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями суд може визнати такі дії зловживанням процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Таким чином, в порушення зазначених норм, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з аналогічною позовною заявою.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п.2 ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що процесуальна поведінка позивача свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Частиною 3 ст.44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, зважаючи на викладене, доходжу до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на частку квартири померлого підлягає поверненню, оскільки позивач допустив зловживання процесуальними правами.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 4, 12 44, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Десята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на частку квартири померлого - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: