ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 лютого 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/2132/21

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/584/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

вивчив матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 січня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об`єкту незавершеного будівництва об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визначення права власності,-

у с т а н о в и в :

29.01.2025 (згідно штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.01.2025, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про закриття провадження у справі.

Проте апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не може бути відкрито, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 352 ЦПК України визначено, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у ст. 353 ЦПК України, є вичерпним.

Так, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала «про закриття провадження у справі». Оскарження ухвали «про відмову у закритті провадження у справі» зазначеною нормою не передбачено.

Таким чином, вказана ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо рішення суду.

Аналіз статті 353 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ, таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовим якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції надано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Так, з апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про закриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.01.2025 не може бути предметом апеляційного розгляду, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст. 358 ч. 2 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 січня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об`єкту незавершеного будівництва об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визначення права власності.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко