Провадження № 2/522/288/25
05 лютого 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.
розглянувши за правилами загального провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту зі спадкового майна,
Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.10.2023 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі було видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого позивач після смерті ОСОБА_3 успадкував автомобіль. Проте, позивач не може здійснити державну реєстрацію права власності через те, що на автомобіль накладений арешт. Матеріали виконавчого провадження в межах якого накладено арешт було знищено. Оскільки знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження, то відповідачем при звершені виконавчого провадження не застосовано наслідки, за яким необхідно було скасувати арешт.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 22.08.2024.
Розгляд справи у підготовчому засіданні 22.08.2024 відкладено на 09.10.2024.
Ухвалою від 22.08.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування копії матеріалів виконавчого провадження.
У зв`язку з неподанням витребуваних доказів, розгляд справи у підготовчому засіданні 09.10.2024 відкладено на 30.10.2024.
У підготовчому засіданні 30.10.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_2 з метою надання часу для звернення до архіву суду з запитом чи видавався судовий наказ, оголошено перерву до 12.12.2024.
У результаті проведеного підготовчого засідання 12.12.2024 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 05.02.2025.
У судове засідання 05.02.2025 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 23 листопада 2007 року у справі №2н-9718/07 Приморським районним судом м.Одеси видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь РЕП 6 гроші у розмірі 1 608,52 грн та судові втрати у вигляді судового збору у розмірі 45,50 грн, ІТЗ 25,50 грн на користь держави (а.с.49).
Згідно листа Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2024, судові накази у період з 2010 по 2011 роки про стягнення з ОСОБА_3 не видавалися Приморським районним судом м. Одеси.
30 жовтня 2023 року державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Пенчева К.Л. видала свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_1 , а спадщина складається з: легкового автомобіля марки Nissan модель Teana 2.3, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.8).
Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) листом від 12.02.2024, з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається відсутність відомостей про накладення арешту, а паперові матеріали виконавчого провадження знищені (а.с.10).
Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.
На підставі наведеного суд приходить висновку, що на даний час виконавче провадження закінчено. Наявний арешт порушує права позивача, як спадкоємця , так як він не має можливості розпоряджатися майном.
Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна.
Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.
Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт.
За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
У матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, яке належить на праві власності спадкоємцю ОСОБА_1 .
На час розгляду справи виконавчі провадження відносно ОСОБА_3 у відділі ДВС не перебувають, що вказує на незаконність перебування автомобіля під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Доказів протилежного суду сторонами не надано.
Відповідно ч. 1 - 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
Згідно п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року за № 512/5 у разі якщо виконавче провадження, за яким подано заяву про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, а також у випадку, коли таке виконавче провадження перебувало на виконанні у приватного виконавця, діяльність якого припинена або яким змінено виконавчий округ, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.
Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту зі спадкового майна задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 11 лютого 2025 року.
Суддя: В.Я. Бондар