Справа № 946/101/25
Провадження № 2-з/946/11/25
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2025 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бортейчук Ю.Ю., розглянувши заяву представника позивача адвоката Баранової Оксани Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

10.02.2025 року адвокат Баранова Оксана Володимирівна звернулася до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі шляхом накладення арешту на спірний автомобіль «Hyundai Sonata» сірого кольору, 2014 року випуску, vin НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного транспортного майна, обґрунтовуючи заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

11.02.2025 року від представника відповідача адвоката Лупу С.С. на адресу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідачка вважає відповідну заяву безпідставною та необґрунтованою, враховуючи наступне. Приписами пунктів 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК Украй, визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії. З огляду на вказані положення процесуального закону, слід дійти висновку, що накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії є окремими самостійними заходами забезпечення позову. У зв`язку з цим, звертають увагу шановного суду, що виходячи з прохальної частини заяви про забезпечення позову, позивач фактично просить суд застосувати не один, а два заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на автомобіль «Hyundai Sonata» сірого кольору, 2014 року випуску, vin: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного транспортного засобу. Однак, при цьому, позивач сплатив судовий збір за забезпечення позову в розмірі лише одного заходу забезпечення позову. Відповідно пункту 6 частини першої статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Проте зі змісту заяви позивача про забезпечення позову не вбачаються пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення. Частиною 5 статті 151 ЦПК України визначено, що у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів, однак, позивач жодним чином не обґрунтовує доцільність вжиття кожного з цих заходів. Зазначає, що позовна вимога про визнання за відповідачем права власності на автомобіль та зобов`язання виплатити на користь позивача суму в розмірі 50% від вартості автомобіля Hyundai Sonata сірого кольору, 2014 року випуску, vin: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , повна вартість якого за курсом НБУ на момент подання позову складає 423 146,30 гривень, не ґрунтується на фактичних обставинах і належних, допустимих, достовірних та достатніх доказах. Крім того, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач не просить визнати за ним право власності на вказаний транспортний засіб, у зв`язку з чим відповідачу не є зрозумілим, а позивач відповідні доводи не наводить, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, твердження позивача у своїй заяві про забезпечення позову про те, що відповідачем вже було привласнено грошові кошти надані позивачем на придбання автомобіля «Lexus RX 350», 2020 року випуску, є безпідставними, оскільки позивач у заяві про забезпечення позову фактично намагається довести суду, що відповідач нібито привласнила якісь кошти позивача, проте жодні докази на підтвердження вказаним обставинам не надає.

Дослідивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, суд прийшов до наступного висновку.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 р., за подання до суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір для фізичної особи у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 коп.

Представником позивача адвокатом Барановою О.В., у своїй заяві про забезпечення позову, заявлено два заходи забезпечення позову, а саме: накладення арешту на автомобіль та заборона іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного транспортного засобу, проте сплачено судовий збір лише за один захід забезпечення позову, у зв`язку з чим, суд зазначає про необхідність сплати судового збору за другий захід забезпечення позову.

Крім того, відповідно пункту 6 частини першої статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Проте зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачаються пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 7 ст.153 ЦПК України визначає, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Приймаючи до уваги, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та те, що адвокатом Барановою О.В., у своїй заяві про забезпечення позову, заявлено два заходи забезпечення позову, проте сплачено судовий збір лише за один захід забезпечення позову, суд дійшов до висновку про те, що заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 157 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Баранової Оксани Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.Ю.Бортейчук