Справа №639/7066/23
Провадження №2/639/120/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Кобзар І.І.,

представника позивача - адвоката Горобець Т.В.,

представника відповідача - адвоката Вишковського Є.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна про визнання договору дарування удаваним та переведення прав та обов`язків покупця за удаваним договором дарування, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьою особою зазначивши приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Мітякіну С.З., і просить суд визнати удаваним договір дарування, посвідчений Мітякіною Світланою Зіновіївною приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, 29.06.2023 року, серія та номер: 477, про дарування ОСОБА_3 ОСОБА_2 50/100 у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна, тип об`єкта: два житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 129,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101; перевести права та обов`язки покупця за удаваним договором дарування 50/100, у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна, тип об`єкта: два житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 129,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО 29.06.2023 року, серія та номер: 477, з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 на підставі Договору дарування, посвідченого 14.11.1992 року нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори за номером 4-5569 належить частка у розмірі 1/2 у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна, тип об`єкту: два житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 129,1 м.кв., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, і підтверджується витягом з державного реєстру речових прав номер 343316445 від 18.08.2023 року. Друга половина у праві власності на об`єкт нерухомого майна належала родичам позивача - ОСОБА_3 (частка власності 29/100) та ОСОБА_4 (частка власності 29/100). Позивач припускає, що після смерті ОСОБА_4 , в 2020 році, його частка власності (29/100) була набута ОСОБА_3 в порядку спадкування. Виділу в натурі часток в об`єкті нерухомого майна не здійснювалось. Між позивачем та родичами склався порядок користування певними частинами об`єкту нерухомого майна. Договір про порядок користування спільним майном між позивачем та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не укладався та в судом такий порядок не встановлювався.

В червні 2023 року біля спірного об`єкту нерухомого майна з`явились люди, які його, начебто, оглядали. Припустивши, що це можуть бути ріелтор та потенційний покупець, позивач намагалась зв`язатись з ОСОБА_3 для того, щоб з`ясувати ситуацію та запропонувати йому викупити його частку власності. Втім на її повідомлення в месенджері та телефонні дзвінки він не відповідав. В липні 2023 року в одному з будинків, що входить до складу нерухомого майна, з'явились незнайомі позивачу люди. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка номер 343024816 від 16.08.2023 року) позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 є новим власником частки у розмірі 50/100 у праві власності на об`єкт нерухомого майна. Факт укладення удаваного правочину (договору дарування) - підтверджується інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, зазначеній в інформаційній довідці номер 343024816 від 16.08.2023 року, в якій документом поданим для державної реєстрації прав ОСОБА_2 визначено договір дарування, серія та номер: 427, виданий 29.06.2023 року, видавник ОСОБА_5 іївна Харківський міський нотаріальний округ, Харківської області.Відповідно до інформації (лист від 28.08.2023 року), наданої ТОВ «ІНТЕРНЕТ-РЕКЛАМА РІА» (яким адмініструється сайт DIM.RIA) на адвокатський запит на сайті DIM.RIA було розміщено оголошення ID 26063711, зміст якого наводить позивач, в якому, зокрема зазначено: «Оголошення Id:26063711 Тип нерухомості: Частина будинку, Тип операції: продаж Вартість: 7000 USD. Продаж тільки по дарчому». Вказане оголошення створено 02.06.2023 року, оновлено 07.07.2023 року та видалено 10.07.2023 року. На прохання позивача, її подруга - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зв`язалась з особою, яка була вказана в оголошенні як контактна особа ОСОБА_7 , за телефонним номером, вказаним в оголошенні. Особа на ім`я ОСОБА_7 повідомила, що вказаний об`єкт користується великим попитом. На запитання ОСОБА_6 щодо умови, визначеної в оголошенні «продаж тільки по дарчому», ОСОБА_7 повідомила, що «власниця внаслідок війни перебуває за кордоном, не може приїхати, тому продаж можливо оформити лише через договір дарування.

Позивач вважає, що укладення договору дарування серія та номер: 477, виданого 29.06.2023 року, викликано лише наміром сторін правочину на приховання дійсних правовідносин та уникнення можливих претензій іншого співвласника на купівлю майна за заявленою ціною, тобто для фактичного усунення її від можливості реалізувати переважне право, передбачене ст. 362 ЦК України. Отже, посилаючись на вимоги ст.ст. 235, 355, 361, 362, 524, 655, 717 ЦК України, а також судову практику, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.12.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна про визнання договору дарування удаваним та переведення прав та обов`язків покупця за удаваним договором дарування. Призначено підготовче засідання.

03.01.2024 року на адресу суду за вх. №200 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що дійсно, між ним та ОСОБА_3 29.06.2023 року був укладений договір дарування 50/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 він знає багато років, між ними закріпилися дружні стосунки. Він неодноразово допомагав ОСОБА_3 у важких життєвих ситуаціях, в яких він опинявся, і саме тому, через роки їх дружби він вирішив віддячити йому у такий спосіб - подарувати частину свого старенького будинку. Договір дарування від 29.06.2023 року повністю відповідає інтересам сторін, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає внутрішній ролі. Умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину, спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому. Однак, з невідомих відповідачу причин, позивач зробила припущення, що Договір дарування від 29.06.2023 року є удаваним. Разом з тим, відповідач вказує, що ОСОБА_6 є подругою позивача, тому розраховувати на її чесність та об`єктивність не доводиться. Стосовно скріншоту інтернет-сайту dіm.ria.com - наведене оголошення в інтернеті не дає змоги точно ідентифікувати яка саме частина і якого будинку продається і чи співпадає вона з частиною будинку, яка подарована. Згідно з договором дарування відповідачу належить 50/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . В оголошенні зазначено адресу: АДРЕСА_2 . Таким чином, зазначення адреси «Новобаварський район» є занадто загальним та не дає ніякої можливості ідентифікувати домоволодіння.В оголошені зазначено «загальна площа 50 кв.м. Відповідно до Договору дарування від 29.06.2023 року загальна площа домоволодіння складає 97,5 кв.м. Відповідно до експлуатації площа належної йому частини будинку (кв. №1 ) складає 46.8 кв.м. Таким чином, ні одна з цифр, що;відображає площу, не співпадає із вказаною в оголошенні. В рамках цієї справи порушується питання про примусове позбавлення відповідача права власності на підставі припущень позивача, при цьому вартість об`єкту в оголошенні не співпадає з реальною вартістю об`єкту, що був подарований. Такі дії позивача порушують права відповідача та суперечать його інтересам. Договір дарування між відповідачем та ОСОБА_3 був укладений 29.06.2023 року. З наведених дат можна зробити однозначний висновок, що автор оголошення не був ніяк пов`язаний зі сторонами договору дарування, оскільки автор оновив оголошення через 8 днів після того, як право власності на частину домоволодіння перейшло до відповідача. Якщо б Євгенія мала відношення до договору дарування від 29.06.2023 року, вона б видалила оголошення одразу після укладання договору, а саме 29.06.2023 року. Відповідач вважає оголошення в інтернеті та показання свідка з чужих слів недостовірним доказом, оскільки на підставі цих «доказів» не можна встановити обставини справи, інформація, що міститься у «доказах» розповідає про агенцію нерухомості та ОСОБА_7 , а не про події, що сталися між ним та ОСОБА_3 29.06.2023 року. Отже, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

18.01.2024 року на адресу суду за вх. №1396 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горобець Т.В. надійшла відповідь на відзив, в якій остання просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.2024 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено. Зобов`язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіну Світлану Зіновіївну надати судуналежним чином засвідчену копіюнотаріальної справи, яка повинна містити в тому числі: належним чином засвідчену копію договору дарування, серія та номер: 477, виданого 29.06.2023 року, видавник Мітякіна Світлана Зіновіївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківської області, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 50/100 об`єкту нерухомого майна, а саме два житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68234053 від 29.06.2023 року; належним чином засвідчені копіїправовстановлюючих документів, на підставі яких ОСОБА_3 належало право власності на 50/100 об`єкту нерухомого майна (два житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості), розташованого за адресою АДРЕСА_1 , на дату укладення та посвідчення договору дарування, серія та номер: 477, виданого 29.06.2023 року, видавник ОСОБА_5 , Харківський міський нотаріальний округ, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68234053 від 29.06.2023 року.

Витребувані докази надані на адресу суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.02.2024 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна про визнання договору дарування удаваним та переведення прав та обов`язків покупця за удаваним договором дарування - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик свідка - задоволено. Викликано в судове засідання свідка: ОСОБА_6 .

02.08.2024 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Вишковського Євгена Леонідовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/7066/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна про визнання договору дарування удаваним та переведення прав та обов`язків покупця за удаваним договором дарування - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику відповідача ОСОБА_2 - адвокату Вишковському Є.Л., який зареєстрований у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_2

У судовому засіданні позивача ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Горобець Т.В. надали вступне слово, позовні вимоги підтримали просили задовольнити у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини, наголосивши на тому, що підтвердженням удаваності договору дарування є відсутність родинних відносин між відповідачами, наявність оголошення про продаж частини будинку шляхом дарування.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Вишковський Є.Л. надав вступне слово, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини, зазначивши, що будь-яких доказів передачі грошей позивачем не надано, як і доказів того, що оголошення на сайті про продаж частини будинку створено саме ОСОБА_3 і стосовно спірного майна.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна С.З. у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність.

Суд, заслухавши вступне учасників справи, дослідивши письмові докази та допитавши свідка, приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, щопозивачу ОСОБА_1 на підставі Договору дарування, посвідченого 14.11.1992 року нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори за №4-5569 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування та копією витягу з державного реєстру речових прав номер 343316445 від 18.08.2023 року (а.с.17-22).

21/100 частка домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування, р.№4-1677 від 01.10.1998 року, посвідченого 5 ХДНК (а.с.140-141). 29/100 частки домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_4 на праві приватної власності на підстав договору дарування, р.№3-1218 від 03.03.1993 року, посвідченого 5 ХДНК. Зазначені дані підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.08.2023 року, довідкою КП «Харківське міське БТІ» ХМР від 19.06.2020 року, з якої також вбачається, що назву АДРЕСА_1 , згідно рішення І сесії 7 скликання Харківської міської ради від 20.11.2015 року №12/15 (а.с.40,41, 145).

21.02.2020 року 29/100 частки зазначеного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 набута ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 08.10.2020 року та копією Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 08.10.2020 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2020 року (а.с.141 (зворот) -143).

У своїй заяві від 29.06.2023 року на ім`я приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіної С.З. ОСОБА_3 зазначив, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташовані житлові будинки і споруди (50/100 частин) які належать йому, не оформлювалось право власності згідно чинного законодавства України, не одержувався правовстановлюючий документ на земельну ділянку та не укладався договір оренди земельної ділянки з Харківською міською радою (а.с. 136 (зворот)).

На підставі договору дарування частки житлових будинків від 29.06.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіною Світланою Зіновіївною за номером 477 дарувальник ОСОБА_3 безоплатно передав у власність 50/100 часток в праві спільної часткової власності на два житлових будинки з відповідною часткою надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1 обдарованому, ОСОБА_2 , який прийняв у дар вказане нерухоме майно. Як зазначено в договорі дарування, на земельній ділянці розташований житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», цегла, загальною площею 97,5 кв.м, житловою площею 47,7 кв.м та житловий будинок з прибудовами літ. «К-1», шлакоблок, загальною площею 31,6 кв.м, житловою площею 11,3 кв.м та надвірні будівлі при них: льох літ. «В», сараї літ. «Е, «И», «Л»; літня кухня літ. «З», вбиральня літ. «Н», вигрібна яма №3; хвіртка №4,6; огорожа №5. Відповідно до п.5 договору згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, виданої ТБ «УРТБ», дата оцінки 26.06.2023 року, оціночна вартість цілого об`єкта нерухомості складає 579624,34 грн., а оціночна вартість 50/100 часток складає 289812,17 грн., в яку сторони і оцінили дар. Також в пункті 15 договору сторони, зокрема, підтвердили, що при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення, правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним), не приховує інший правочин (не є удаваним). Факт укладення договору дарування, його посвідчення у відповідному порядку приватним нотаріусом та державної реєстрації за ОСОБА_2 на праві власності 50/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 підтверджується копією договору дарування частки житлових будинків від 29.06.2023 року з доданим до нього нотаріусом документами, збір яких передував укладенню договору, технічним паспортом, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 40-41, 92-98, 135-155).

Позивачем залучено до позовної заяви скріншоти з сайту DIM.RIA щодо продажу частини будинку з фото (а.с.45-49).

Відповідно до листа від 28.09.2023 року за №202, ТОВ «ІНТЕРНЕТ-РЕКЛАМА РІА», яким адмініструється сайт DIM.RIA, надано інформацію на адвокатський запит про те, що на сайті DIM.RIA було розміщено оголошення ID 26063711 наступного змісту: «Оголошення Id :26063711 Тип нерухомості: Частина будинку Тип операції: продаж Вартість: 7000 USD. Адреса: м. Харків, район Новобаварський, мікрорайон Лідне Загальна площа: 50 кв.м. Опис від продавця: «Номер оголошення на сайті компанії: SН-174-741-DR. У продажу частина будинку Лідне - загальна площа 50 м2; Формат домоволодіння: 2 кімнати, кухня, веранда, підвал, з великою ділянкою в 9 соток понад 45, Флігель на дві кімнати з верандою, льох, сарай, Асфальтний під`їзд до ділянки, Забір тільки з одного боку, Будинок з червоної цегли, перегородка з сусідами потребує ремонту, як і підлоги в кімнаті та кухні, Флігель із шлакоблоку, Можливий продаж без нього за зниженою ціною (окремі документи на об`єкти), прописаних немає, Електрика підведена, вода близько (не проблема поставити свердловину), газ підведений, зараз не введений в експлуатацію, Кадастру немає, Продаж тільки по дарчому» Дата створення 02.06.2023, дата оновлення 07.07.2023, дата видалення 10.07.2023. Користувач id 7889358 являється представником агентства нерухомості Valion м.Харків. Оголошення Id :26063711 було розміщено користувачем на безолатній основі в рамках правил розміщення на сайті DOM.RIA.com(а.с. 26-39).

Позивачем визначено суму позову в розмірі 255980,20 грн., що становить 7000 доларів США з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на день укладення договору дарування 29.06.2023 р. (а.с.36-38) і поміщено на депозит суду вказану суму, що підтверджується квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки (а.с.14)

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що позивач їй доводиться подругою, а відповідачів вона не знає. Свідок пояснила, що позивач часто їздить на ділянку в Лідне, позивачу подзвонив будівельник, який ремонтував колодязь і повідомив, що на ділянці чужі люди. Тоді свідок разом з позивачем відкрили інтернет та знайшли по фото оголошення Євгенії ріелтера про те, що продається половина будинку за 7 тисяч доларів але по даруванню, оскільки хазяйка закордоном, її ім`я не називалось. Це було влітку 2023 року, точну дату свідок не пам`ятає.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За змістом ст.ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Згідно з положеннями ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України).

У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. Зазначене викладено у постанові від 14.02.2022 року Верховного Суду по справі №346/2238/15-ц

Такі висновки застосування норм матеріального права також викладено в постановах Верховного Суду України: від 14 листопада 2012 року у справі № 6-133 цс 12, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026 цс 16, які у подальшому підтримані у постановах Верховного Суду: від 07 листопада 2018 року у справі № 742/1913/15-ц (провадження № 61-13992 св 18), від 21 серпня 2019 року у справі № 303/292/17 (провадження № 61-12404св18), від 30 березня 2020 року у справі № 524/3188/17 (провадження № 61-822 св 20).

Також зазначене узгоджується з пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Крім того, у пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16, провадження № 14-498цс18 зазначено: "Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, правочин який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним".

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

Так, судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що під час укладання 29.06.2023 року оспорюваного договору дарування 50/100 частин об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі підтвердили, що цей договір не носить характеру мнимої або удаваної угоди і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки, сторони підтвердили, що укладання договору відповідає їх інтересам: волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердили своє вільне волевиявлення на укладення саме договору дарування 50/100 частин об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому позивачем не надано жодних доказів оплатності укладеного договору дарування і відповідної передачі коштів або інших майнових благ обдаровуваним дарувальнику, а також доказів на підтвердження спрямованості волі сторін на укладення іншого договору. Показання свідка про розмову з ріелтером та посилання позивача на зміст оголошення на сайті про продаж певного об`єкта нерухомості не містять безпосереднього зв`язку з об`єктом нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Між тим рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях і лише на тому твердженні, що сторони договору не є родичами. Отже позивачем ОСОБА_1 не надано доказів наявності волі сторін оспорюваного договору дарування, спрямованої на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними правочином, в тому числі не підтверджено позивачем і наявність ознак укладення відповідачами договору купівлі-продажу. Крім того позивач, формулюючи позовні вимоги, просив лише визнати оспорюваний договір дарування удаваним, а безпосередньо вимог про визнання його договором купівлі-продажу позивачем не сформульовано, лише визначена вимога перевести на позивача права та обов`язки покупця за договором дарування, хоча сторонами договору дарування відповідно до ЦК України є дарувальник та обдаровуваний. За таких обставин суд не знаходить підстав для визнання договору дарування удаваним і та захисту прав позивача, передбачених ст. 362 ЦК України, як співвласника спірного майна, оскільки переважне право перед іншими особами на купівлю з`являється у співвласника при продажу майна, проте судом встановлено, що 50/100 частин об`єкту нерухомого майна були подаровані відповідно до договору дарування від 29.06.2023 року. Отже, на зазначені правовідносини положення ст.362 ЦК України не поширюються. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 725/4816/19 (провадження № 61-7218св21).

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна про визнання договору дарування удаваним та переведення прав та обов`язків покупця за удаваним договором дарування задоволенню не підлягає у зв`язку з його недоведеністю.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76-82, 95, 141, 142, 228, 229, 235, 244, 245, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 15, 16, 203, 215, 235, 362, 626, 628, 638, 717 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна про визнання договору дарування удаваним та переведення прав та обов`язків покупця за удаваним договором дарування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідачі:

-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ;

Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіна Світлана Зіновіївна, адреса: 61153, м. Харків, пр-т Ювілейний, буд. 56, 3-й поверх, к. 312.

Повне рішення складено 12.02.2024 року.

Суддя Н.В. Баркова