КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/2019/24 Головуючий у 1 інстанції: Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/824/4876/2025 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Тіткова І.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Воронкової Олени Ігорівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначив, що 26 січня 2024 року між ним та ОСОБА_1 укладено два договори позики, відповідно до яких він надав ОСОБА_1 в борг грошові кошти в загальному розмірі 80 000 доларів США та 30 000 євро, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути вказану суму коштів в строк до 26 березня 2024 року. ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, а тому ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача заборгованості в розмірі:85 589,49 доларів США, з яких: 80 000 доларів США - основна сума боргу, 5 431,69 доларів США - заборгованість по відсоткам (за період користування позикою на рівні подвійної ставки НБУ), 157,80 доларів США - три проценти річних (за період користування позикою на рівні подвійної ставки НБУ); та 32 096,06 євро, з яких: 30 000 євро - основна сума боргу; 2, 036,89 євро - заборгованість по відсоткам (за період користування позикою на рівні подвійної ставки НБУ); 59,17 євро - три проценти річних. Також ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики від 26 січня 2024 року, яка складається із основного боргу в розмірі 80 000 доларів США та 30 000 євро, процентів на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 2 018, 57 доларів США та 756, 95 євро та три проценти річних в розмірі 157,80 доларів США та 59,17 євро, а всього 82 176,37 доларів США та 30 816,12 євро. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 15 140,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 . Просить відмовити у у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що ОСОБА_2 до позовної заяви долучив копії, а не оригінали боргових розписок. В ході розгляду справи судом першої інстанції представник ОСОБА_1 надав копію протоколу допиту ОСОБА_2 від 29 квітня 2024 року в рамках кримінального провадження №0001451розпочатого по факту скоєння ним та групою осіб кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. При допиті ОСОБА_2 зазначав, що не пам`ятає де перебувають оригінали боргових розписок ОСОБА_1 .. Вказані обставини стали перешкодою для проведення почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження. В судовому засіданні від 28 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_2 має оригінали боргових розписок. Представнику ОСОБА_1 суд відмовив у задоволенні усного клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для ознайомлення з оригіналами розписок, а також усного клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Апелянт наголошує, що зміст наданих ОСОБА_2 розписок є суперечливим та не підтверджує факт отримання відповідачем у борг певної грошової суми. В дійсності між сторонами склалися правовідносини сумісної діяльності з торгівлі віртуальними активами на біржі, а не правовідносини, що виникають з договору позики.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 і його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до розписки від 26 січня 2024 року ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_2 кошти в сумі 40 000,00 доларів США що по курсу Національного банку України 39 грн. становить 1560000,00 грн., та 15000,00 євро,що по курсу Національного банку України 41 грн. становить 615000,00 грн. Кошти передані йому ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з номерним знаком НОМЕР_1 в присутності свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказану позику він зобов`язався повернути до 26 березня 2024 року.

26 січня 2024 року ОСОБА_1 склав ще одну розписку, якою підтвердив, що взяв ОСОБА_2 у борг 40 000,00 доларів США, що по курсу Національного банку України 39 грн. становить 1560000,00 грн., та 15000,00 євро, що по курсу Національного банку України 41 грн. становить 615000,00 грн. Кошти передані йому ОСОБА_2 за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 155 в автомобілі Land Rover Discovery з номерним знаком НОМЕР_1 в присутності свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказану позику він зобов`язався повернути до 26 березня 2024 року.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 . Стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 26 січня 2024 року, яка складається із основного боргу в розмірі 80 000 доларів США та 30 000 євро, процентів на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 2 018, 57 доларів США та 756, 95 євро та три проценти річних в розмірі 157,80 доларів США та 59,17 євро, а всього 82 176,37 доларів США та 30 816,12 євро. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмвив.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність боргових зобов`язань ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтвердив копіями двох розписок від 26 січня 2024 року, за якими відповідач взяв у борг у ОСОБА_2 кошти в сумі 80 000,00 доларів США та 30000,00 євро, по 40 000,00 доларів США та 15000,00 євро за кожною розпискою і зобов`язався повернути до 26 березня 2024 року.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження недійсності вказаних договорів позики, або ж на підтвердження виконання зобов`язань за договорами позики. А тому суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за вказаними договорами позики.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на ненадання позивачем ОСОБА_2 оригіналів вказаних договорів позики від 26 січня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, оригінали розписок від 26 січня 2024 року були оглянуті судом в судовому засіданні 28 жовтня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи у відзиві на позов ОСОБА_2 та на стадії підготовчого розгляду ОСОБА_1 не заявляв про проведення судової експертизи. Не заперечував факт складання наданих ОСОБА_2 боргових розписок, а посилався лише на їх безгрошовість.

Єдиним доказом безпідставності позовних вимог ОСОБА_2 відповідач визначив витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 10 квітня 2024 року до Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві ним подана заява, що 09.04.2024 року в період часу з 18 год.45 хв. по 21 год.35 хв. за адресою: м.Київ, вул. Юрія Іллєнка,6 у приміщенні стоматологічної клініки "АреХ" група невстановлених осіб вчинила вимагання, поєднане із нанесенням тілесних ушкоджень, в умовах воєнного стану, шляхом примушування до вчинення дій майнового характеру, а саме примусили укласти розписки на передачу власного майна та нанесли при цьому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини ліворуч.

Як пояснив суду ОСОБА_1 , результати кримінального провадження за його заявою відсутні. Представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що жодної підозри його довірителю рамках кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 пред`явлено не було.

Колегія суддів вважає недоведеними посилання ОСОБА_1 , що між ним і ОСОБА_2 склалися правовідносини сумісної діяльності з торгівлі віртуальними активами на біржі, а не боргові правовідносини. Такі посилання відповідача не відповідають змісту складених ним розписок від 26 січня 2024 року.

Колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Воронкової Олени Ігорівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.