Справа № 466/1468/24
Провадження № 2-о/466/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представників

зацікавленої особи Волкової М.Я.

зацікавленої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту перебування на утриманні , -

в с т а н о в и в:

07.02.2024 року, ОСОБА_2 , через представника, адвоката Цімуру Я.В., звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до моменту загибелі останнього, ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зоні бойових дій.

Свою заяву обґрунтовує наступним. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю І групи, підгрупи Б, встановленої йому безтерміново. У зв`язку зі станом свого здоров`я заявник потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Постійний догляд за заявником здійснював та надавав йому допомогу його рідний брат - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім цього, ОСОБА_2 перебував на повному утриманні свого брата, оскільки через проблеми зі здоров`ям та встановлену інвалідність заявник не міг самостійно працювати та не мав інших доходів для того, щоб забезпечувати свої витрати на проживання та задоволення елементарних матеріальних та побутових потреб. Відтак, ОСОБА_2 зі своїм братом - ОСОБА_4 удвох разом проживали в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. При цьому ОСОБА_4 самостійно ніс усі витрати для них обох на купівлю продуктів харчування, інших необхідних речей для спільного користування, сам сплачував комунальні послуги, придбавав заявнику ліки, одяг, тощо.

У грудні 2022 року ОСОБА_3 був мобілізований до Збройних Сил України, де виконував обов`язки військової служби, пов`язані з захистом Батьківщини. Попри це, останній продовжував надавати матеріальну допомогу та повністю утримувати заявника. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 загинув в зоні проведення бойових дій. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Лікарським свідоцтвом про смерть № 5371 від 01.09.2023, згідно з яким причиною смерті стали множинні уламкові поранення нижніх кінцівок з ампутацією на рівні колінних суглобів. Встановлення факту проживання та перебування на утриманні загиблого брата необхідне заявнику для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N?168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку із тим, що він перебував на утриманні загиблого військовослужбовця. На виконання п.2 ч.1 ст.318 ЦПК України повідомляю, що в даній ситуації неможливо іншим чином встановити факт перебування ОСОБА_2 на утриманні його брата , Сподара ІЯ., оскільки останній загинув, захищаючи територіальну цілісність та незалежність України. Водночас, без встановлення факту перебування на утриманні рідного брата заявник не зможе реалізувати своє право на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених законодавством. У зв`язку з чим заявник змушений був звернутись до суду.

Ухвалою суду від 08.02.2024 року прийнято заяву та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження.

27.02.2024 року на адресу суду надійшли заперечення на заяву від ІНФОРМАЦІЯ_5 . Представник зацікавленої особи зазначає, що ст.ст. 318, 319 ЦПК України для заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, та судового рішення у такій категорії справ встановлено вимогу про зазначення мети встановлення факту - юридичного значення у разі його встановлення для заявника. Метою встановлення факту перебування на утриманні в даному випадку є отримання одноразової грошової допомоги передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168. Ключовим питанням у цій справі є доведення наявності підстав для підтвердження певного соціально-правового статусу з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім?ї військовослужбовця, тобто статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Зокрема зазначено, що згідно статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Згідно п. 6 ст. 16.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Згідно ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Надані заявником докази в їх сукупності не надають підстав для висновку про те, що заявник перебував на утриманні померлого ОСОБА_3 . У матеріалах справи відсутні докази щодо розміру доходів як померлого ОСОБА_3 , так і заявника, ОСОБА_2 , а також щодо розміру допомоги заявнику з боку померлого ОСОБА_5 . Співвідношення розмірів допомоги, яку заявник отримував від брата, та інших одержуваних ним доходів не доведено, оскільки такі докази заявником не подані. Отже, з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, відсутні підстави для висновку, що заявник ОСОБА_2 був на повному отримання свого брата ОСОБА_3 . Довідка голови ОСББ «Грінченка 10-5» від 10.11.2023, не дає підстав для висновку про те, що ОСОБА_2 перебував на утриманні свого брата ОСОБА_3 . Надані представником ОСОБА_2 - адвокатом Цімура Я.В. до заяви про встановлення факту перебування на утриманні письмові докази також жодним чином не підтверджують факту перебування ОСОБА_2 на утриманні рідного брата ОСОБА_3 , оскільки не містять інформації про надання померлим заявнику матеріальної допомоги на постійній основі, що була основним джерелом засобів до його існування, про розмір такої допомоги та розмір доходів самого заявника. У зв`язку з чим просять суд відмовити в задоволенні заяви.

29.02.2024 року на адресу надійшли пояснення від Міністерства оборони України, в яких зацікавлена особа просить відмовити в задоволенні заяви, зважаючи на те, що надані до заяви докази перебування заявника на утриманні у загиблого брата, ОСОБА_3 , є хибними, суперечать нормам чинного законодавства та практиці Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України . Більше того, з поданих до суду документів навіть неможливо встановити чи дійсно між заявником та загиблим ОСОБА_3 існують родинні зв`язки. Окрім того не надано жодного документа, що може підтвердити статус військовослужбовця ОСОБА_3 та у якому підрозділі він проходив службу ; не долучено жодних документів щодо сімейного стану заявника та загиблого ОСОБА_3 , а також наявність/відсутність дітей. Факт перебування на утриманні заявника у загиблого ОСОБА_3 ним не доказаний, у заяві та додатках до неї не наведено належних і допустимих доказів перебування заявника на утриманні у загиблого. Відтак, у задоволенні заяви просили відмовити.

Окрім того, на адресу суду 28.05.2024 року, надійшли письмові пояснення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке судом, протокольною ухвалою було залучено в якості заінтересованої особи 01.05.2024 року. В даних поясненнях зазначають, що встановлення факту утримання в заяві ОСОБА_2 тягне за собою не тільки вирішення питання щодо встановлення факту перебування на утриманні, а й поширюється на інші правовідносини, пов`язані з призначенням пенсії, про що Головне управління заперечує, та свідчить про наявність спору про право в зазначеному питанні.

В судове засідання заявник ОСОБА_2 та його представник , адвокат Цімура Я.В. не з`явились, причин неявки суду не повідомили. Проте, в заяві просили суд задовольнити таку. Адвокат Цімура Я.В. неодноразово подавав клопотання про відкладення судового розгляду. Згідно ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами ; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно практикою Європейського суду з прав людини, рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України»).

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України», «Смірнова проти України», «Матіка проти Румунії», «Літоселітіс проти Греції» та інші). Відтак, неодноразові відкладення судових засідань, судом розцінено як зловживання своїми процесуальними правами адвокатом Цімурою Я.В. Враховуючи наведене та ту обставину, що представник в ході судового розгляду надав усні пояснення з приводу заявлених вимог, суд прийшов до висновку про можливість завершення розгляду справи у відсутності заявника та його представника.

Представник зацікавленої особи Волкова М.Я. просила суд відмовити в задоволенні даної заяви, та пояснила, що така заява є необґрунтованою.

Представник зацікавленої особи Шведа О.Б. просила суд відмовити в задоволенні заяви, та пояснила, що така заява не підтверджена жодними належними доказами.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшло клопотання про проведення розгляду в його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши наявні у справі докази приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю І групи, підгрупи Б, встановленої йому безтерміново, у зв`язку зі станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду та сторонньої допомоги. (а.с.14). Згідно поданих суду копій свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . (а.с.115-116).

ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що відображено у копії його паспорта громадянина України . Із копії окремих сторінок паспорта ОСОБА_3 , які вибірково надані представником заявника, неможливо зробити висновок про місце реєстрації , сімейний стан та наявність дітей у ОСОБА_3 . З довідки ОСББ» Грінченка, 10-Б» від 10.11.23 ( а.с. 17) вбачається, що брат заявника, ОСОБА_3 , проживав разом зі ОСОБА_2 за вказаною адресою до призову у ЗСУ в грудні 2022 року. Дані щодо інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_3 відсутні.

У грудні 2022 року ОСОБА_3 був мобілізований до Збройних Сил України, де виконував обов`язки військової служби, пов`язані з захистом Батьківщини.

Згідно витягу з наказу Міністерства оборони України від 30.12.2022 року № 348, ІНФОРМАЦІЯ_6 рядового ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлено для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 .(а.с.120).

Згідно витягу з наказу №18 від 30.12.2022року, ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення вважається таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов1язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень, тарифним розрядом 4,шпк «солдат».(а.с.123)

Згідно з наказом №337 від 03.12.2023 року, солдата ОСОБА_3 , старшого навідника 2 розрахунку 1 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , який загинув " ІНФОРМАЦІЯ_7 в результаті множинних уламкових поранень нижніх кінцівок з ампутацією на рівні колінних суглобів, у зв`язку зі смертю, з "28" серпня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлені документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в зоні ведення активних бойових дій, що пов`язані з захистом Батьківщини. Підстава: лікарське свідоцтво про смерть N?5371 видане Комунальною установою "Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи" Запорізької обласної ради 01.09.2023, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07.09.2023, свідоцтво про поховання № 3730 видане ЛКП "Музей "Личаківський цвинтар" 07.09.2023, заяви ОСОБА_8 від 30.10.2023 (вхідний № 1314 від 30.11.2023). (а.с.125). Сповіщення сім`ї про смерть від01.09.23 за № 4607 ( а.с. 117) було скеровано ТВО ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 . Із змісту згаданого документу вбачається, що її брат, ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_10 в ході виконання бойового завдання та це сповіщення є підставою для надання документів для призначення пенсії ( матеріальної допомоги ) і надання пільг в установленому законодавством порядку.

Згідно з довідкою про доходи за 2023 рік ОСОБА_3 отримав грошове забезпечення в розмірі 423 560,55 гривень (а.с.124).

Відповідно до статті 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності, встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 частини другої цієї статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби. Згідно статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Згідно п. 6 ст. 16.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого.

Тобто, для набуття статусу утриманця військовослужбовця необхідна одночасна наявність таких умов: належність до непрацездатних членів сім`ї, визначених у ст. 30 Законі №2262-XII; отримання від військовослужбовця допомоги, яка є основним джерелом засобів до існування.

Згідно ч.4 ст. 30 Закону №2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов?язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі N? 210/313/19, Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

В даному випадку встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 , крім заявника проживає також його сестра , ОСОБА_8 .

В матеріалах справи відсутні докази одержання заявником від померлого ОСОБА_3 допомоги, що була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Не представлено відомостей ні про розмір пенсії, яку отримує заявник, ні про доходи його брата, ОСОБА_3 , до призову до лав ЗСУ. Сам по собі факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в одній квартирі не підтверджує перебування на утриманні особи , в якої є дохід.

Представнику заявника судом було надано можливість долучити до матеріалів справи документи, які б підтверджували обставини, наведені у заяві та забезпечити явку свідків, про які заявляв представник. Проте, в наступні судові засідання адвокат Цімура Я.В. не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування заявника на утриманні брата ОСОБА_3 , матеріали справи не містять, тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315-319, 352, 354-355, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту його перебування на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до моменту загибелі останнього , 27.08.23, в зоні бойових дій - відмовити.

Заявник : ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ;

Зацікавлена особа : ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ;

Зацікавлена особа : Міністерство оборони України, м. Київ , проспект Повітрофлотський, 6 ; ;

Зацікавлена особа : Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області , м. Львів вул. Митрополита Андрея , 10 ; .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2025 року.

Суддя І. Є. Зима