КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1153/2025
справа №363/808/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чіркова Г.Є.,

у справі за позовом Вишгородської окружної прокуратури в інтересах територіальної громади села Новосілки Вишгородського району Київської області до Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

У лютому 2020 року перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах територіальної громади села Новосілки Вишгородського району Київської області звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області та зобов`язання вчинити певні дії, який уточнив під час розгляду справи.

В обґрунтування позову вказує, що рішенням Новосілківської сільської ради від 06 грудня 2018 року № 327-28-VII «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :36:061:6001, площею 0,06 га для індивідуального садівництва в с. Новосілки Вишгородського району Київської області та передано у приватну власність ОСОБА_1 .

Рішенням державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю.М. від 11 грудня 2018 року, індексний номер 44538179, зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач уважає, що приймаючи оскаржуване рішення Новосілківська сільська рада не виконала приписи статей 19, 144 Конституції України, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Вказує, що за інформацією Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра від 28 травня 2019 року № 01-12/502 встановлено, що водний об`єкт, розташований поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером :36:061:6001- це затока річки Десна. Аналогічну за змістом інформацію 21 травня 2019 року (№ 705/01-12/979) надано міжрегіональним офісом захисних масивів Дніпровських водосховищ.

Згідно статті 79 Водного кодексу України річка Десна з її затоками, протоками та старицями належить до великих річок. Згідно статті 88 Водного кодексу України навколо великих річок і водосховищ встановлюється прибережна захисна смуга шириною 100 метрів.

Аналізом схеми накладення спірної земельної ділянки, виготовленої ТОВ «Регіональний центр розвитку», установлено, що вказана земельна ділянка повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу р. Десна.

Таким чином вказана вище земельна ділянка відноситься до земель водного фонду водного об`єкту загальнодержавного значення.

Вказує, що чинне на час прийняття спірного рішення водне та земельне законодавство взагалі не передбачало можливість відведення земельних ділянок водного фонду, зайнятих прибережними захисними смугами природних водних об`єктів загальнодержавного значення у приватну власність для будь-яких потреб, у тому числі і для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, Новосілківською сільською радою передано у приватну власність земельну ділянку водного фонду та змінено їх цільове призначення в межах прибережної захисної смуги водного об`єкту загальнодержавного значення - річки Десна для садівництва, де заборонено розорювання земель, а також садівництво та городництво, зберігання та застосування пестицидів і добрив, будівництво будь-яких споруд.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

визнати незаконними та скасувати рішення Новосілківської сільської ради від 06 грудня 2018 року №327-28-VІІ «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність»;

скасувати рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 грудня 2018 року щодо державної реєстрації прав власності ОСОБА_1 індексний номер - 44538179, на земельну ділянку з кадастровим номером :36:061:6001, площею 0,06 га для індивідуального садівництва;

зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі територіальної громади с. Новосілки Вишгородського району Київської області земельну ділянку з кадастровим номером :36:061:6001, площею 0,06 га для індивідуального садівництва, яка розташована в с. Новосілки Вишгородського району Київської області;

стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано рішення Новосілківської сільської ради від 06.12.2018 №327-28-VІІ «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність»

Скасовано рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2018 щодо державної реєстрації прав власності ОСОБА_1 індексний номер - 44538179, на земельну ділянку з кадастровим номером :36:061:6001, площею 0,06 га для індивідуального садівництва;

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі територіальної громади с. Новосілки Вишгородського району Київської області земельну ділянку з кадастровим номером :36:061:6001, площею 0,06 га для індивідуального садівництва, яка розташована в с. Новосілки Вишгородського району Київської області.

Стягнуто з Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області та ОСОБА_1 на користь прокуратури Київської області понесені судові витрати у розмірі 3153,00 грн з кожного.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22 листопада 2023 року заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Заступником керівника Київської обласної прокуратури, подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що до позовної заяви прокурором надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження віднесення спірних земельних ділянок до земель водного фонду.

Зазначає, що за інформацією Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра від 28 травня 2019 року № 01-12/502 встановлено, що водний об`єкт, розташований поряд зі спірною земельною ділянкою, є затокою річки Десна.

Аналогічну за змістом інформацію 21 травня 2019 року (№705/01-12/979) надано міжрегіональним офісом захисних масивів Дніпровських водосховищ та 21 березня 2019 року Центральною геофізичною обсерваторією ім. Бориса Срезневського.

Аналізом схем накладення спірних земельних ділянок, виготовлених ТОВ «Регіональний центр розвитку» встановлено, що спірна земельна ділянка повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100-метрову прибережну захисну смугу р. Десна.

Судом на спростування доказів прокурора безпідставно надано перевагу проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу площею 5,171 га, урочище «Лужок», в с. Новосілки Вишгородського району Київської області, який суперечить вимогам законодавства та не може вважатися належним, допустимим та достатнім доказом.

Зокрема, за вказаним проектом розмір прибережної захисної смуги водного об`єкту, прилеглого до земельних ділянок відведених у приватну власність громадян у 2017 році, складає 5,1771 га.

Окрім цього, звертає увагу, що зазначеним проектом землеустрою розмір прибережної захисної смуги водного об`єкту встановлено не шириною від урізу води (одиницею виміру відстані, як того вимагають положення статті 88 Водного кодексу України), а площею виміру в гектарах, що свідчить про грубе порушення вказаних вимог законодавства.

Також проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу площею 5,1771 га не погоджувався в порядку, встановленому вимогами статтею 123 Земельного кодексу України уповноваженими на це державними органами.

У вказаному проекті землеустрою відсутній висновок державної землевпорядної експертизи, що свідчить про її не проведення.

Крім того, згаданий проект землеустрою містить кадастровий план земельної ділянки, відведеної під прибережну захисну смугу з кадастровим номером :36:060:0906, відомості про яку відсутні у Національній Кадастровій системі Державного земельного кадастру та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як на момент звернення до суду з позовом, так і на теперішній час у Державному земельному кадастрі не сформовано будь-якої земельної ділянки водного фонду з встановленою прибережною захисною смугою вздовж спірної земельної ділянки з кадастровим номером :36:061:6001.

З огляду на викладене, є необґрунтованими та ґрунтуються на припущеннях висновки суду про те, що у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи відомостей про скасування присвоєного кадастрового номеру :36:060:0906 земельній ділянці площею 5,1771 га, немає підстав уважати правовий статус кадастрового номеру вказаної земельної ділянки недійсним і неіснуючим.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

01 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Коломійця І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву посилається на необґрунтованість апеляційної скарги.

Вказує, що в матеріалах справи наявна схема накладення земельних ділянок, видана ТОВ "Регіональний центр розвитку", де відображено земельні ділянки, які нібито повністю накладаються на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу р. Десна.

Звертає увагу, що земельна ділянка з кадастровим номером :36:061:6001 розташована між земельними ділянками з кадастровими номерами :36:061:6013 та :36:060:6022, які є предметом спору у справі №363/807/20 за позовом Вишгородської окружної прокуратури до Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про визнання недійсним рішення Новосілківської сільської ради та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

Звертає увагу, що межі земельної ділянки з кадастровими номером :36:061:6001 в с. Новосілки Вишгородського району Київської області запроектованої до відведення згідно проекту землеустрою 2017 року не накладаються на прибережну захисну смугу, встановлену рішенням Новосілківської сільської ради від 06 вересня 2013 року №271-25-VI, що відображено в матеріалах землевпорядного проектування та зазначається в довідці з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, виданої Відділом у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області №32-10-0.25-1836/168-18 від 14 вересня 2018 року.

Вказує, що судом першої інстанції вірно установлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :36:061:6001 віднесена до земель сільськогосподарського призначення і знаходиться поза межами земель водного фонду і прибережної захисної смуги р. Десна, що підтверджується доказами, наданими відповідачкою.

Зазначає, що прибережна захисна смуга площею 5,1771 га в межах с. Новосілки, урочище "Лужок" Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області з кадастровим номером :36:060:0906, сформована як самостійний об`єкт цивільних прав з моменту присвоєння кадастрового номеру в 2013 році, який є її спеціальним ідентифікатором, що здійснено за затвердженим у встановленому Законом порядку відповідним проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що в повній мірі відповідає вимогам Закону.

За таких обставин при наданні у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки в грудні 2018 року Новосілківська сільська рада Вишгородського району Київської області правильно виходила із наявного на той час проекту землеустрою із встановлення прибережної захисної смуги р. Десна, затвердженого у вересні 2013 року, а не з нормативних розмірів, установлених статтею 88 Водного кодексу України.

Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 травня 2018 року №469/1393/16-ц.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Коломієць І.О., просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник скаржника, а також представник Пірнівської сільської ради у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки - адвоката Коломійця І.О., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :36:061:6001 віднесена до земель сільськогосподарського призначення і знаходиться поза межами земель водного фонду і прибережної захисної смуги р. Десна.

Прибережна захисна смуга площею 5,1771 га в межах с. Новосілки, урочище «Лужок» Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області з кадастровим номером :36:060:0906 сформована як самостійний об`єкт цивільних прав з моменту присвоєння кадастрового номеру в 2013 році, який є її спеціальним ідентифікатором, що здійснено за затвердженим у встановленому Законом порядку відповідним проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що в повній мірі відповідає вказаним вище вимогам Закону.

Суд зробив висновок, що у цьому випадку межі прибережної захисної смуги встановлено за окремим проектом землеустрою, розробленим і затвердженим в порядку передбаченому Законом, а не за загальними нормативними положеннями передбаченими частиною 2 статті 88 Водного Кодексу України.

При наданні у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки в грудні 2018 року Новосілківська сільська рада Вишгородського району Київської області правильно виходила із наявного на той час проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги р. Десна, затвердженого у вересні 2013 року, а не з нормативних розмірів установлених статтею 88 Водного Кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що рішенням Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області № 243-21-VІІ від 22 грудня 2017 року надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0600 га для індивідуального садівництва в с. Новосілки Вишгородського району Київської області (том 1 а.с. 181, том 2 а.с. 39).

Рішенням Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області № 327-28-VІІ від 06 грудня 2018 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» затверджено розроблений ТОВ «Перша земельна агенція» проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0600 га, кадастровий номер :36:061:6001, код КВЦПЗ 01.05 для індивідуального садівництва в с. Новосілки Вишгородського району Київської області та земельну ділянку передано безоплатно у власність ОСОБА_1 (том 1 а.с. 24, 180, том 2 а.с. 38).

З даних довідки відділу у Вишгородському районі Головного управління держгеокадастру у Київській області №32-10-0.25-1836/168-18 від 14 вересня 2018 року убачається, що земельна ділянка площею 0,0600 га, що передбачається для надання у власність громадянці ОСОБА_1 для індивідуального садівництва в с. Новосілки, Вишгородського району Київської області, знаходиться в розпорядженні Новосілківської сільської ради та перебуває за межами прибережної захисної смуги, проект якої затверджено рішенням Новосілківської сільської ради від 06 вересня 2013 року №271-25-б "Про встановлення прибережної захисної смуги", склад угідь в межах земельних ділянок - сіножаті (графа 11) (том 1 а.с. 182).

Із змісту листа Міжрегіонального офісу захисних масивів Дніпровських водосховищ Державного агентства водних ресурсів України № 70Б/01-12/979 від 21 травня 2019 року убачається, що в Офісі відсутні повноваження визначення статусу водних об`єктів. Згідно загальнодоступних картографічних матеріалів, водний об`єкт поряд з вказаними у зверненні земельними ділянками відноситься до заплави річки Десна. Площа водозбору річки Десна 88900 тис. км кв , довжина 1130 км. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Також повідомлено, що Офіс користується загальнодоступними картографічними матеріалами та не має повноважень визначення місця розташування земельних ділянок і їх нанесення (том 1 а.с. 22).

Відповідно до інформації Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України №01-12/502 від 28 травня 2019 року убачається, що зазначена земельна ділянка знаходиться неподалік затоки р. Десна, яка утворилась внаслідок зміни основного русла. Десна є великою річкою з нормативною шириною прибережної захисної смуги 100 м. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Зазначено, що прибережна захисна смуга не була відведена на підставі розробки окремого проекту землеустрою. Згідно картографічних матеріалів на електронних носіях вздовж берегів затоки існує берегоукріплення (том 1 а.с. 23).

З даних листа Басейного управління водних ресурсів середнього Дніпра від 01 лютого 2022 року №01-12/145 убачається, що відповідно до Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером :36:061:6001 знаходиться в межах 100 метрової нормативної прибережної захисної смуги староріччя р. Десна (том 1 а.с. 23).

Малим колективним багатопрофільним підприємством «Геоград» у 2013 році розроблено проект щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу площею 5,1771 га, урочище «Лужок» в с. Новосілки Вишгородського району Київської області (том 2 а.с.79-100).

Рішенням від 06 вересня 2013 року 25 сесії 6 скликання Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області №271-25-VI про встановлення прибережної захисної смуги затверджено вищевказаний проект землеустрою (том 2 а.с.78).

Відповідно до статті 19 Земельного Кодексу землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Згідно частини 2 статті 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Частина 6-8 статті 88 Водного кодексу України визначено, що у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачено положеннями статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України. Отже, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони.

Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50, 54 Закону України «Про землеустрій».

Землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони, визначеної законодавством ширини, вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України). Отже, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постановах від 30 травня 2018 року у справі №469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) (пункт 44), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) (пункт 53), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19) (пункт 63.2).

Відповідно, у разі існування затвердженого проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги з ухваленням відповідного рішення компетентним органом, слід виходити з меж захисної смуги, встановлених відповідними документами та рішеннями.

Таким чином, при наданні у власність відповідачці спірної земельної ділянки Новосілківська сільська рада Вишгородського району Київської області виходила з наявного на той час проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги староріччя р. Десна, а не з нормативних розмірів, установлених статтею 88 ВК України.

У справі, що переглядається колегією суддів установлено, що прибережна захисна смуга площею 5,1771 га у межах с. Новосілки, урочище «Лужок» Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області з кадастровим номером :36:060:0906 сформована, як самостійний об`єкт цивільних прав з моменту присвоєння кадастрового номеру в 2013 році, який є її спеціальним ідентифікатором, що здійснено за затвердженим у встановленому Законом порядку відповідним проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а спірна земельна ділянка з кадастровим номером :36:061:6001 віднесена до земель індивідуального садівництва і знаходиться поза межами земель водного фонду і прибережної захисної смуги староріччя р. Десна.

У цьому випадку межі прибережної захисної смуги встановлено за окремим проектом землеустрою, розробленим і затвердженим у порядку, передбаченому Законом, а не за загальними нормативними положеннями передбаченими частиною другою статті 88 ВК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині того, що проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу площею 5,1771 га не погоджувався у встановленому статтею 123 ЗК України порядку, у ньому не встановлено ширину від урізу води, колегія суддів зазначає, що зазначений проект землеуcтрою щодо встановлення прибережної захисної смуги, площею 5,1771 га в межах села Новосілки, урочище «Лужок» Новосілківської сільської ради Вишгородського району, розроблений МКБП «Георад», затверджений рішенням Новосілківської сільської ради № 271-25-VІ від 06 вересня 2013 року.

Згідно пунктів 4 - 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України.

Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагентством та територіальними органами Держземагентства, а на території Автономної Республіки Крим - з органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, водного господарства та земельних ресурсів і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, організація і здійснення землеустрою.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

З викладеного слідує, що рішення «Про встановлення прибережної захисної смуги» від 06 вересня 2013 року було прийняте Новосілківською сільською радою в межах визначеної законодавством компетенції, та матеріали справи не містять даних про те, що зазначене рішення було оскаржене, визнано незаконним чи скасоване у передбаченому законом порядку. З огляду на викладене, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги, копія матеріалів якого міститься в матеріалах даної справи, що був затверджений рішенням Новосілківської сільської ради від 06 вересня 2013 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на момент звернення до суду із позовом у Державному земельному кадастрі не сформовано будь-якої земельної ділянки водного фонду з встановленою прибережною захисною смугою вздовж спірної земельної ділянки з кадастровим номером :36:061:6001, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статей 202, 204 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до закону.

Згідно статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Стороною відповідачки подано достатні, належні, допустимі докази про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :36:061:6001 існує, вона сформована згідно статті 79-1 ЗК України, встановлена за розробленим і затвердженим у передбаченому законом порядку проектом землеустрою, що є підставою для її реєстрації та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Сам факт того, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :36:061:6001 вказаних вище обставин спростовувати не може, оскільки відомості про скасування присвоєного кадастрового номеру :36:061:6001 сформованої земельної ділянки згідно вимог статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» в матеріалах справи відсутні і суду не надані.

Відтак, апеляційний суд констатує, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі досліджених доказів, норми матеріального права застосовано правильно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 13 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова