РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука,

за участі секретаря судового засідання М. Янка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,

про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

В засіданні приймали участь:

позивач: ОСОБА_3 ;

представник позивача: ОСОБА_16.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Позов обґрунтований тим, що 18 червня 1996 року, між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, під актовим записом №423, було зареєстровано факт, розірвання нею раніше наявного шлюбу з вищевказаним громадянином. Від вказаного шлюбу, у неї з першим чоловіком за час шлюбу народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання обумовленого шлюбу, з липня 1997 року, я почала спільно проживати у фактичних шлюбних відносинах, однією сім?єю, без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина, з гр. ОСОБА_6 . У таких фактичних шлюбних відносинах, спільно з гр. ОСОБА_7 ми вели спільне господарство, мали спільний бюджет, один перед одним мали спільні права та обов?язки як подружжя, в тому числі підтримували інтимні відносини. Разом з цивільним чоловіком, ми спільно планували всі витрати, що були пов?язані з придбання продуктів харчування, приготування їжі, яку спільно споживали. Для організації всіх побутових питань, спільно з вищевказаним чоловіком, ми купували всі необхідні групи товарів, побутові речі, засоби гігієни, посуд, меблі, інше майно, яким ми спільно з чоловіком та моїми дітьми користувались. Разом з цивільним чоловіком, ми вели всі витрати, що були пов?язані з оплатою комунальних платежів по місцю нашого спільного проживання. За спільні кошти здійснювали ремонт нашого житла та облаштування побутових умов. Проживаючи як чоловік та дружина ми дбали один за одного, разом вирішували всі наявні проблеми та радісні моменти нашого життя, в тому числі планували продовжити наш рід та народити спільних дітей. Так як гр. ОСОБА_6 , повністю взяв на себе всю відповідальність за народжену мною у першому шлюбі доньку, ОСОБА_5 , я вважала, що він може бути гарним батьком і для інших дітей, яких я прагнула народити від свого цивільного чоловіка.

Наявні між мною та ОСОБА_6 відносини, були такими, що притаманні подружжю і такі відносини були усталені протягом всього нашого життя. ІНФОРМАЦІЯ_2 , я народила спільну з гр. ОСОБА_6 доньку, ОСОБА_8 . У цьому ж місяці, мій цивільний чоловік ОСОБА_6 визнав своє батьківство стосовно нашої спільної доньки ОСОБА_8 . В період з 09 серпня 2001 року по 30 серпня 2001 рік, з розрахунку дати народження доньки ОСОБА_8 та дати визнання батьківства гр. ОСОБА_6 стосовно нашої спільної доньки ОСОБА_8 , я не отримувала жодних грошових коштів від держави як мати одиначка. Мій чоловік, ОСОБА_6 , визнав своє батьківство щодо нашої спільної доньки ОСОБА_8 , відповідно до положень ст. 158 СК України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , мною та гр. ОСОБА_6 , ще до народження нашої спільної доньки ОСОБА_8 , у зв?язку з потребою покращення побутових умов для дитини яка мала народитись, було придбано житлову квартиру АДРЕСА_1 , де, зокрема: 1). ОСОБА_10 ; 2). донька від першого шлюбу ОСОБА_5 ; 3). донька ОСОБА_8 ; 4). ОСОБА_6 , спільно проживали як одна сім?я, аж до смерті ОСОБА_7 , після чого за вказаною адресою залишились проживати вже без нього. Вказує, що ОСОБА_7 був інвалід дитинства, мав другу групу інвалідності, пересувався на милицях, протягом всього нашого життя та до дати смерті, вона весь цей час здійснювала його догляд. Останні три роки до своєї смерті, чоловік був майже лежачим, в наслідок перенесеного інфаркту, що дало ускладнення на його опорно-руховий апарат. Крім того, на час перебування його у медичних установах, вона систематично турбувалась про нього, відвідувала його як дружина, купувала йому ліки, вирішувала всі необхідні питання з медичним персоналом, що був пов?язаний з медичними обстеженнями та лікуванням мого цивільного чоловіка та виконувала належним чином свої обов?язки. Шлюб не реєстрували, так як вважали, що у стосунках головне самі стосунки, любов та повага, а не штампи в паспорті. Наші родичі, сусіди, всі наші знайомі і так сприймали нас як подружжя, адже ми всі питання та важливі для нашого життя радісні моменти вирішували спільно, в тому числі завжди разом відвідували наших родичів, знайомих та друзів на свята - як родина.

У зв`язку з смертю ОСОБА_6 , нею було проведено всі заходи поховання та поминальні заходи, як його дружиною. Після цього, за її грошові кошти було облаштовано на могилі чоловіка пам?ятник, куди вони з дітьми навідуємось по цей день як його родина, здійснюємо догляд могили та тримаємо її у чистоті. У 2024 році, у зв?язку з досягненням мною пенсійного віку, я звернулась до Пенсійного фонду для нарахування та призначення мені пенсії за віком. У вказаній установі мені було надано роз?яснення, що я буду мати мінімальний розмір пенсії. Після чого, я вказала про той факт, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з гр. ОСОБА_6 , який мав значно більшу пенсію. З огляду на це, мені було надано роз?яснення, що я маю можливість отримувати 50% від пенсії мого чоловіка, розмір пенсії якого є більшим за нараховану мені пенсію, однак у зв?язку з тим, що наш шлюб не був зареєстрованим у передбачений законом спосіб, вони не можуть її перевести на пенсію мого чоловіка. Такий спір може бути вирішеним виключно у судовому порядку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.12.2023 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

04.02.2025 від тертьої особи надійшла заява, згідно якої підтверджує обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке.

18 червня 1996 року, між мною, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, під актовим записом №423, було зареєстровано факт розірвання раніше наявного шлюбу, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 . Від вказаного шлюбу, у позивача з першим чоловіком народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу, з липня 1997 року, позивачка почала спільно проживати у фактичних шлюбних відносинах, однією сім?єю, без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина, з гр. ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_8 . ОСОБА_6 визнав своє батьківство стосовно доньки ОСОБА_8 , стверджується довідкою № 564-3.55 від 30.08.2001.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 20.08.2016 Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно акту про проживання від 27.09.2024 №270921, складеного ОСББ "Мельника-8", з 2001 по 2019 за адресою: АДРЕСА_2 , проживали ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ат ОСОБА_6 проживав без реєстрації з 2001 року по дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.12, ч. 1 та ч. 2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Слід вказати, що про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження N 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)".

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

Суд зазначає, що факт спільного проживання позивача і ОСОБА_6 однією сім`єю стверджується спільними фото, на яких вони зображені під час святкування родинних свят та в побуті в різні періоди часу. Також про вказаний факт свідчить проживання за однією адресою.

Суд також бере до уваги показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , на підтвердження того, що позивач та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю у період з 01.01.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто по дату смерті включно ОСОБА_6 , оскільки їх пояснення стосуються різносторонніх деталізованих фактичних даних, які підтверджують наявність усталених відносин, які притаманні подружжю, і узгоджуються у зазначеній частині з письмовими доказами у справі.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Встановлені судом обставини справи щодо спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу свідчать про те, що вони проживали разом як одна сім`я, мали стосунки, притаманні подружжю. При цьому, під час вирішення спору суд враховує, що в іншому зареєстрованому шлюбі позивач та відповідач не перебували.

У справі факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджено належними та допустимими доказами, серед іншого, фактичним проживанням позивача разом із ОСОБА_6 , публічним висвітленням їх спільного проживання та позиціонування їх як сімейної пари, яка проживає разом.

Таким чином, суд вважає доведеним, що у період 01.01.2004 по 20.08.2016 позивач і ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 19, 81, 247, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити наявність фактичних шлюбних відносин, проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в період з 01.01.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто по дату смерті включно ОСОБА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Б. Олександра, буд. 7, м. Рівне, 33028, ІК 21084076);

третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складене та підписане 07.02.2025.

Суддя О. Левчук