БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1627/24
Провадження № 2/730/56/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №Z75.21268.004190702 від 08.08.2018р. у розмірі 40945,30 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 08.08.2018р. між АТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 було укладено вказаний кредитний договір, підписанням якого позичальник приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи банку. За умовами кредитного договору банк надає позичальнику кредит строком на 60 місяців у розмірі 18562,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит із процентними платежами згідно Графіку. Банк повністю виконав свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту, тоді як відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх внесення, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило до виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023р між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОССВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір факторингу №01.02-31/23, за яким АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» як новому кредитору право вимоги до ряду боржників, визначених у Реєстрі, в тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором від 08.08.2018р. Оскільки вищевказану кредитну заборгованість, яка на дату подачі позову складає 40945,30 грн, з яких: 14365,83 грн основний борг, 4644,70 грн борг за відсотками, 21934,77 грн борг за іншими процентними платежами, відповідач не погасив перед первісним чи новим кредитором, то позивач просить стягнути її з відповідача в судовому порядку.

Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 30 грудня 2024 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав.

При цьому, суд зважує на те, що позивач у п.4 прохальної частини позову та окремому клопотанні просив розглядати справу без його участі, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 30 грудня 2024 року було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причин повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав.

Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору).

За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ідея Банк»).

Умови договорів приєднання розробляються кредитодавцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим кредитодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Приписами ст.525, 526, 530, 610, 612 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2018 року між АТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z75.21268.004190702, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 18562,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору (п.1.1). Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців (п.1.2). За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,49% (маржа банку) (п.1.3).Станом на день укладення договору змінна частина ставки становить 9,5%, що разом із маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 9,99% (п.1.4). За обслуговування кредиту банком, що включає в себе надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п.1.10). Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг «Card Blanch Blue Start ID INS», що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п.1.13). Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 8 числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних платежів (п.2.1). Позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом (п.3.2.4). Позичальник також підтвердив, що оригінал договору він отримав, з умовами та тарифами на послуги банку ознайомився, вони йому зрозумілі й він їх приймає. У Паспорті споживчого кредиту визначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,03% щомісячно від початкової суми кредиту, а конкретний розмір плати за обслуговування кредиту обумовлений у п.6 кредитного договору (Графік щомісячних платежів) 562,43 грн (18562 грн х 3,03%).

Крім того, 08.08.2018р. між ОСОБА_1 й ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено договір добровільного страхування життя №Z75.21268.004190702, об`єктом якого є майнові інтереси, пов`язані з життям застрахованої особи ( ОСОБА_1 ), а вигодонабувачем за цим договором є АТ «Ідея Банк»; розмір страхового платежу становить 2560,28 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Ідея Банк» вищезазначені свої договірні зобов`язання виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися обумовленими фінансовими ресурсами, що підтверджується копіями ордерів-розпоряджень №1, 2 від 08.08.2018р. про перерахування коштів у сумах 16001,72 грн (видача кредиту) та 2560,28 грн (сплата страхового платежу) на рахунок позичальника, випискою по рахунку позичальника.

Однак, згідно виписки по рахунку позичальника ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання виконувала неналежним чином і несвоєчасно, кредит з процентними платежами в обумовлені договором строки не повернула (останній платіж внесено 23.12.2019р.). Відповідно до довідки-розрахунку, складеного представником АТ «Ідея Банк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.21268.004190702 від 08.08.2018р. станом на 25.07.2023р. складає 40945,30 грн, з яких: 14365,83 грн основний борг, 4644,70 грн борг за нарахованими відсотками, 21934,77 грн борг за нарахованими та несплаченими комісіями.

25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» (клієнт) і ТОВ «РОССВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (фактор) було укладено договір факторингу №01.02-31/23, за умовами якого клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в реєстрі боржників, який після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору (п.2.1). Згідно п.5.1 договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п.4.1 цього договору (сплати фактором клієнту суми фінансування в розмірі 11963508 грн).

ТОВ «РОССВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за платіжною інструкцією №9217 від 26.07.2023р. здійснило АТ «Ідея Банк» оплату фінансування згідно договору факторингу й сторони підписали реєстри боржників (додаток №1) до цього договору, серед яких значиться й заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.21268.004190702 від 08.08.2018р. у розмірі 40945,30 грн, з яких: 14365,83 грн основний борг, 4644,70 грн борг за відсотками, 21934,77 грн борг за комісіями.

Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОССВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25.03.2024р. змінено назву товариства на ТОВ «СВЕА ФІНАНС», затверджено Статут у новій редакції.

Даючи оцінку доводам позивача щодо обгрунтованості пред`явленого до стягнення з відповідача розміру заборгованості за кредитним договором №Z75.21268.004190702 від 08.08.2018р. та їх окремих складових, суд зважує на таке.

Відповідно до п.6 ст.3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Поняття зобов`язання належить до фундаментальних понять доктрини цивільного права. Розумне тлумачення законодавства можливе лише з врахуванням правової природи зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.

За загальним правилом, передбаченим ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приписами ч.2, 3 ст.215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст.203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на час існування спірних правовідносин) загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відтак Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Як вбачається з матеріалів справи, у п.1.10 кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 , встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно згідно Графіку платежів.

Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у п.6 кредитного договору (Графік щомісячних платежів) та є незмінним 562,43 грн.

Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами кредитного договору не передбачено.

При цьому одночасно п.3.2.4 кредитного договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом.

Зміст п.3.2.4 кредитного договору контекстуально дублює положення пункту 1.10 кредитного договору в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), але в п.3.2.4 кредитного договору безоплатно, а в п.1.10 кредитного договору з оплатою наданих послуг.

Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить як змісту п.3.2.4 кредитного договору, так і вимогам ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, з огляду на те, що позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає, що положення пунктів 1.10 та 6 кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених Графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом вправі звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обгрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового ріщення в якості обгрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч.5 ст.216 ЦК України).

За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Відтак, зважаючи на встановлені у справі обставини та сформульований висновок щодо нікчемності пунктів 1.10 та 6 кредитного договору, зазначена в довідці-розрахунку АТ «Ідея Банк» та в позовних вимог ТОВ «СВЕА ФІНАНС» складова сукупної кредитної заборгованості позичальника у виді боргу за нарахованими та несплаченими комісіями (іншими процентними платежами) в сумі 21934,77 грн є безпідставною і не підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, згідно виписки по рахунку на виконання кредитного договору №Z75.21268.004190702 від 08.08.2018р. ОСОБА_1 було сплачено АТ «Ідея Банк» 14789,72 грн, з яких 8436,45 грн - як оплата обслуговування кредиту.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі згідно до договору про споживчий кредит.

Тому, на виконання ч.1, 5 ст.216 ЦК України, застосовуючи реституцію як наслідок нікчемності пунктів 1.10 та 6 кредитного договору, сплачені відповідачем кошти на обслуговування кредиту в сумі 8436,45 грн підлягають вирахуванню із загального розміру кредитної заборгованості (повністю погашаються прострочені відсотки за користування кредитом та частково прострочений основний борг).

Отже, заборгованість відповідача за кредитним договором №Z75.21268.004190702 від 08.08.2018р., яка підлягає стягненню на користь позивача, після перерахунку становить 10574,08 грн (основний борг) (14365,83 + 4644,70 8436,45).

Наведений висновок суду повністю узгоджується з правою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, яка в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас питання дійсності грошової вимоги за кредитним договором, право якої відступалося (передавалося) за договором факторингу від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «СВЕА ФІНАНС», є предметом відповідальності клієнта перед фактором (ст.1081 ЦК України, розділи 6, 9 договору факторингу).

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 625,58 грн судового збору (10574,08 : 40945,30 х 2422,40).

На підставі викладеного, керуючись ст.6, 203- 205, 207, 215, 216, 509, 512-516, 526, 530, 610, 611, 625-629, 638-642, 1046-1050, 1077-1086 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», ст.2-5, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №Z75.21268.004190702 від 08.08.2018р. у розмірі 10574,08 грн, з яких: 10574,08 грн основний борг.

У задоволенні решти вимог позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» 625,58 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ-37616221, юридична адреса: 03126, м Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.6.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець