Справа №461/2942/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2025 року м. Львів
Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючогої судді Романюк В.Ф,
при секретарі судового засідання Салику С.М.,
представників заявника Кардашевської Г.М. (в режимі ВКЗ),
Криницької Н.В. (в режимі ВКЗ),
представника позивача Цімка П.О.,
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2025 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено повністю.

21.01.2025 року представником відповідача Кардашевською Г.М. було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Свої вимоги мотивувала тим, що в результаті розгляду справи відповідачем було понесено витрати на професійну допомогу адвоката. Відтак, просить стягнути з позивача на користь Акціонерного товариства «Райффайзен банк» зазначені витрати в розмірі 240000 грн.

В судовому засіданні представники відповідача заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував. Зазначив, що стороною відповідача в порушення вимог ч.1 ст. 134 ЦПК України не було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що є підставою для відмови у їх відшкодуванні. Зазначає, що під час розгляду справи інтереси відповідача АТ «Райффайзен банк» представляли адвокати Кожуховська О.Л. та Кардашевська Г.М., які діяли самостійно на підставі довіреностей. В подальшому, до участі у справі було залучено адвокатів Криницьку Н.В. та Усика М.Г., які діяли від імені Адвокатського об`єднання «Новіков і партнери». При цьому, участь останніх у вказаній справі була додатковою, не обумовленою об`єктивною необхідністю, а лише власним бажанням. Зазначив, що надана адвокатом Криницькою Н.В. та описана у клопотанні правова допомога не підтверджена жодними доказами та стосувалась лише питань:

-додаткового вивчення питань початку перебігу строку позовної давності;

- додаткового вивчення вибору підсудності (розгляд справ за місцезнаходження філії);

-роботи над підготовкою документів, які не передбачені ЦПК України;

-технічних питань (організація підписання документа, поштового відправлення та ін.);

-подання клопотань про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, що не є правовою допомогою, а способом участі у судовому засіданні і здійснюється за вибором адвоката, при тому, що зміст таких клопотань є тотожним;

-усі дії по представництву відповідача-1 вчиняли присутні у судовому засіданні Кожуховська О.Л. та Кардашевська Г.М., а тому необхідності у залученні ще одного представника від АО «Новіков і партнери» не було.

З урахуванням вищевикладеного просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Дослідивши матеріали заявленого клопотання, суд дійшов до наступних висновків.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Судом встановлено, що представником відповідача 15.01.2025 року в судовому засіданні усно було зроблено заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

З матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що 05 липня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» (далі замовник) та Адвокатським об`єднанням «Новіков і Партнери» (далі - виконавець) укладено договір № 24/06-22/30/10071813/1 про надання правової (правничої) допомоги (надалі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручив, а виконавець прийняв зобов`язання надати Замовнику за винагороду правову (правничу) допомогу з питань, що цікавлять замовника. При цьому конкретні питання, щодо яких надається правнича допомога, погоджуються сторонами письмово та зазначаються в Протоколах погодження договірної ціни, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 1.2 Договору).

Пунктом 1. Протоколу погодження договірної ціни № 3 від 29.06.2023 року встановлено перелік юридичних послуг, які надаються виконавцем, а саме: представництво та захист інтересів Замовника (АТ «Райффайзен Банк») при розгляді справи № 461/2942/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк» та ПАТ «Артем-Банк» про визнання недійсним договору комісії № 2306/16 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення.

Відповідно до п.3.1. договору розмір винагороди (гонорар) виконавця за надання правничої допомоги згідно з даним договором визначається у протоколах погодження договірної ціни та може бути розрахований виходячи із розцінок виконавця (вартість однієї години правничої допомоги, щомісячна фіксована оплата систематичної правничої допомоги, фіксована оплата за окремий замовлений вид правничої допомоги чи інше) та/або кількості витраченого часу.

У пункті 2.1.1. Протоколу погодження договірної ціни № 3 від 29.06.2023 року сторони погодили, що вартість послуг виконавця визначається за погодинною системою оплати, виходячи з погодинної ставки роботи фахівця виконавця у розмірі 10 000,00 грн. без ПДВ за годину роботи (вартість послуг виконавця) та обсягу часу, витраченого фахівцями виконавця за надання послуг, визначених в п.1.1. даного Протоколу не більше 250 000 грн. 00 коп. без ПДВ.

Відповідно до копії акту приймання-передачі наданих юридичних послуг № 1/3 від 30.09.2023 року виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги:

17.05.2023 - Аналіз практики Верховного Суду щодо початку перебігу строку позовної давності у справі про визнання правочину недійсним, доповнення відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 у справі № 461/2942/23.

12.06.2023 - Аналіз документів, поданих АТ «Райффайзен Банк» до Галицького районного суду міста Львова у справі № 461/2942/23.

13.06.2023 -Пошук судової практики Верховного Суду та рішень Конституційного суду України щодо вибору підсудності (розгляд справ за місцезнаходження філії).

21.06.2023 - Опрацювання та аналіз документів банку (Статуту, Положення про філію, договорів факторингу та комісії тощо), чинних станом на 24.06.2016.

11-12.07.2023 -Робота над доповненням додаткової заяви щодо передачі за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва справи № 461/2942/23 та погодження порядку оформлення документів.

25.07.2023 -Участь у судовому засіданні Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/2942/23 у режимі відеоконференції.

11.09.2023 - Аналіз та надання пропозицій до підготовленого юристами АТ «Райффайзен Банк» проекту відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2023 у справі № 461/2942/23.

13.09.2023 - Організація підписання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2023 у справі № 461/2942/23. Відправка поштою на адресу ОСОБА_1 , ПАТ «Артем Банк» копій відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2023 у справі № 461/2942/23; відправка поштою на адресу Львівського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25.07.2023 у справі № 461/2942/23 та доданих до нього документів.

Загальна вартість вказаних наданих послуг становить 130000 грн.

Відповідно до копії акту приймання-передачі наданих юридичних послуг № 2/3 від 03.10.2024 року виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги

18.03.2024 - Участь у судовому засіданні Львівського апеляційного суду у справі № 461/2942/23 у режимі відеоконференції

21.03.2024 - Підготовка проекту пояснень щодо окремих питань підсудності справи №461/2942/23.

08-10.05.2024 - Доповнення і уточнення проекту касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного суду від 01.04.2024 у справі № 461/2942/23.

05.07.2024 - Подання через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС клопотання про участь у справі № 461/2942/23(щодо визнання недійсними договору комісії та договору факторингу) у режимі відеоконференції.

22.07.2024 - Участь у судовому засіданні Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/2942/23 у режимі відеоконференції

12.09.2024 - Участь у судовому засіданні Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/2942/23 у режимі відеоконференції

30.09.2024 - Підготовка пояснень у справі №461/2942/23 щодо застосування постанови Верховного Суду від 09.09.2024 у справі № 352/1070/17 про визнання правочинів недійсними. Підготовка запитань до позивача (для судового засідання, що відбудеться 10.10.2024)

Загальна сума вказаних послуг становить 90 000,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень №774904 від 20 жовтня 2023 р., № 917776 від 21 жовтня 2024 року АТ «Райффайзен Банк» сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання «Новіков і Партнери» 220000 грн. витрат за надані послуги з правничої допомоги по судовій справі №461/2942/23.

Окрім того, листом керуючого партнера Адвокатського об`єднання «Новіков і Партери» № 1/16.01.2025 від 16.01.2025 року було проінформовано АТ «Райффайзен банк» про факт надання наступних правових послуг:

07.11.2024 - Участь у судовому засіданні Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/2942/23 у режимі відеоконференції

15.01.2025 - Участь у судовому засіданні Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/2942/23 у режимі відео конференції

Загальна вартість зазначених послуг становить 20 000,00 гpивень.

При вирішенні питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена у постанові від 12.10.2022 року у справі № 725/42/21-ц з огляду на статтю 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (дивись постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Водночас аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині другій статті 134 ЦПК України, містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19.

Відповідно до правової позиції, що міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2023 року (справа № 686/31892/19) склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц звернула увагу не те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

За таких обставин, оскільки стороною відповідача надано належні та допустимі докази на підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу, суд вбачає підстави для стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача АТ «Райффайзен банк» зазначених витрат.

Із наявних в матеріалах справи доказів слідує, що вартість наданих представником відповідача послуг становить 240000,00 грн.

Поряд з цим, суд не може розділити та погодитися із зазначеним розміром витрат на правову допомогу.

Як вбачається із наданих представником відповідача детальних описів виконаних робіт, такі частково стосувались вирішення технічних питань (організація підписання документа, поштового відправлення та ін.)

Крім того, суд погоджується зі стороною позивача, що подання клопотань про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції не є окремим видом надання правової допомоги клієнту, а є лише способом участі у судовому засіданні і здійснюється за вибором адвоката.

Також, на переконання суду, затрачений адвокатом час на пошук та аналіз судової практики, аналіз документів поданих відповідачем до суду, опрацювання документів банку не відповідає зазначеній вартості послуг наданих адвокатом.

Враховуючи категорію справи, її складність, обсяги матеріалів справи, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлений представником відповідача розмір витрат на правничу допомогу в сумі 240000 гривень не є логічним, співмірним та справедливим.

Суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Відтак, стягнення з відповідача компенсації за правничу допомогу в такому розмірі не відповідало б принципу справедливості, а тому суд вважає необхідним зменшити компенсацію до суми в розмірі 20000 гривень, що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги та її реальній складності.

Керуючись ст.ст.259,263,264,265,270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Кардашевської Ганни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Райффайзен банк» (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 14305909, адреса: 01011, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, 4А) в особі Львівської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (адреса: 79007, м. Львів, вул. Матейка, 8, ідентифікаційний номер відокремленого підрозділу: 20846070) та Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» (ідентифікаційний код за РНОКПП: 26253023, адреса: 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 103) про визнання недійсним договору комісії та договору факторингу,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен банк» (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 14305909, адреса: 01011, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, 4А) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 13 лютого 2025 року.

Суддя В.Ф. Романюк