Справа № 706/1549/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Школьної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути із відповідачки на його користь індекс інфляції та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та понесені ним в межах цієї справи судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі укладеної між ним та ОСОБА_2 04.05.2018 угоди позики він передав відповідачці 230 доларів США, а остання зобов`язалася повернути таку ж суму коштів до 15.06.2018. У зв`язку із неповерненням боргу відповідачкою ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із позовом. Рішенням Христинівського районного суду від 19.02.2019 у справі № 706/1762/18 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на виконання угоди позики 60 302 грн. Оскільки при розгляді вищевказаної справи ОСОБА_1 питання цивільно правової відповідальності за ст. 625 ЦК України не порушував, тому просить стягнути із відповідачки 3 % річних за несвоєчасне повернення позики в сумі 230 доларів США, що за період із 15.06.2018 по 21.03.2019 становить 5,1 долар США.

Посилаючись на тривале невиконання ОСОБА_2 рішення суду у справі № 706/1762/18, позивач також просить суд стягнути на його користь 16 883 грн інфляційних втрат за період часу з 01.04.2019 по 24.02.2022 включно та 3% річних у сумі 5 125 грн за період часу із 01.04.2019 по 24.02.2022 включно, тобто за два роки 10 місяців.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 26.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сповіщена у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідачки до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву нею не подано.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийняте рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю, з підстав зазначених у позові. Додатково пояснив, що грошові кошти в сумі 60 302 грн відповідачка сплатила на виконання рішення суду у 2024 році однією сумою.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази з точки зору їх, належності, допустимості, достовірності, а в сукупності достатності, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 19.02.2019 у справі №706/1762/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за угодою позики задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача кошти в сумі 60 302 грн згідно укладеної угоди з урахуванням процентів за договором позики (а.с. 6 7).

Судове рішення набрало законної сили 22.03.2019.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На виконання вищевказаного рішення суду 12 вересня 2019 року Христинівським районним судом видано виконавчий лист №706/1762/18, який перебував на виконанні Христинівського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Прийнятою 17.09.2024 державним виконавцем Христинівського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою виконавче провадження щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 60 302 грн закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 8).

Спірні правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав позикодавця у грошовому зобов`язанні та регулюються ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3% річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони за допущене нею правопорушення.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики не припиняє грошового зобов`язання боржника та не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, внаслідок чого у кредитора наявне передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України право на нарахування 3 % річних за весь час прострочення зобов`язання до моменту його фактичного виконання.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З урахуванням положень чинного законодавства суд доходить висновків про підставність позовних вимог ОСОБА_1 у частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за грошовим зобов`язанням, що виникло на підставі судового рішення.

Як встановлено в ході розгляду справи, судове рішення, яким стягнуто з відповідачки на користь позивача грошові кошти, набрало законної сили 22.03.2019.

Відтак, саме з 22.03.2019, виходячи з наведених вище правових норм, починається період, з якого судове рішення підлягає виконанню боржником. Відповідно, право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат виникло у позивача саме з цієї дати.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.

Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси за відповідні періоди перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із внесків, зроблених в різні періоди часу, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду і результати сумуються. Під час застосування індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а у середньому на місяць.

Враховуючи період нарахування інфляційних втрат, заявлені позивачем вимоги, суд розраховує індекс інфляції за період часу із 01.04.2019 по 24.02.2022 включно.

Сукупний індекс інфляції за період із 01.04.2019 по 24.02.2022 становить 120,779% (шляхом множення індексів інфляції за вказаний період, тобто за 35 місяців: 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60%).

Тоді інфляційні втрати за період із 01.04.2019 по 24.02.2022 складають: (60 302 грн x 120,779 %) - 60 302 грн = 12 530,15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, то задоволенню підлягає заявлена ОСОБА_1 вимога про стягнення із ОСОБА_2 11 758 грн інфляційних втрат.

Визначаючи розмір 3 % річних від суми майнової шкоди суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Таким чином, на відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Розрахунок 3% річних за період з 01.04.2019 року по 24.02.2022 року включно становить 5 253,71 грн, у тому числі:

-за період із 01.04.2019 по 31.12.2019 - 60 302 грн x 3 % / 365 х 275 = 1 362,99 грн;

-за період із 01.01.2020 по 31.12.2020 60 302 грн x 3 % / 366 х 366 = 1 809,06 грн;

-за період із 01.01.2021 по 24.02.2022 60 302 грн x 3 % / 365 х 420 = 2 081,66 грн.

Виходячи із закріпленого статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності, суд задовольняє позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних від построченої суми боргу в межах заявленої позовної вимоги 5 125 грн.

Крім того, позивач, посилаючись на несвоєчасне повернення відповідачкою ОСОБА_2 позики в сумі 230 доларів США, просить стягнути із неї 3% від простроченої суми позики за період із 15.06.2018 (погоджений сторонами строк виконання зобов`язання) до 21.03.2019 (дата вступу рішення суду в законну силу), що становить 5,1 доларів США .

На підтвердження правовідносин між сторонами за договором позики від 04.05.2018 ОСОБА_1 долучив до позовної заяви копію рішення Христинівського районного суду від 19.02.2019 у справі № 706/1762/18. Даним судовим рішенням встановлений факт отримання в борг відповідачкою у ОСОБА_1 коштів в сумі 230 доларів США та порушення нею зобов`язань щодо своєчасного їх повернення. Судовим рішенням із ОСОБА_2 стягнуто основний борг та неустойку. Питання стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України Христинівський районний суд у межах справи № 706/1762/18 не вирішував.

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Тому стягнення судом пені як виду неустойки не позбавляє права позикодавця звертатися до суду із позовом про стягнення 3% річних від простроченої суми позики, а тому позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення 5,1 доларів США також підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доказів своєчасного виконання зобов`язань перед позивачем відповідачка не надала, викладені в позовній заяві та підтверджені під час судового розгляду обставини, не спростувала, а тому суд приймає рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції від 18.12.2024 позивач сплатив 1 211 грн 20 коп судового збору за звернення до суду із вказаним позовом.

Згідно договору про надання правничої допомоги від 18.12.2024, розрахунку вартості правничої допомоги від 18.12.2024 та квитанції на оплату юридичних послуг від 18.12.2024 позивач сплатив адвокату Кулиничу О.І. 3000 грн за надання юридичних послуг, а саме: підготовку проєкту позовної заяви із вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних, у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання .

Таким чином, позивачем документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

При цьому, суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом справи і клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу від відповідачки не надходило.

У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати в справі, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн та витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 3000 грн, підлягають стягненню із відповідачки.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 758 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень інфляційних втрат та 5 125 (п`ять тисяч сто двадцять п`ять) грн - 3% річних у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання за період із 01.04.2019 по 24.02.2022.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання за договором позики від 04.05.2018 за період із 15.06.2018 по 21.03.2019, що становить 5,1 доларів США (п`ять доларів США десять центів).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп у відшкодування витрат на сплату судового збору та 3 000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст судового рішення складений 12 лютого 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Альона ШКОЛЬНА