Справа № 336/7908/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 січня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), цивільну справу №336/7908/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за відсутності сторін та їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю Ванжа Н.В. в інтересах позивача за допомогою системи «Електронний суд» 12.08.2024 звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути на користь позивача з відповідачки заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23.08.2019 у сумі 66 150,27 гривень, яка наявна станом на 21.07.2024, в тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 55 961,48 гривень, за відсотками у сумі 10 188,79 гривень.

За змістом позовної заяви, відповідачка 23.08.2019 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим банком видано кредитну картку як платіжний інструмент, строком дії до 07/2023, тип «Універсальна Gold». 23.08.2019 відповідачка ознайомилась із умовами кредитування, підписала паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно, сторонами погоджено наступні умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, до 50 000 гривень (п.1.2 договору), тип картки «Універсальна», строк кредитування 20 років, процентна ставка - 43,2% річних (п.1.3 договору), розмір обов`язкового мінімального платежу - 5% від суми заборгованості, але не менше 100 гривень щомісячно, або 10% заборгованості, але не менше 100 гривень щомісячно у разі прострочки, з другого місяця прострочення (п.1.4 договору); проценти від суми неповернутого кредиту в строк у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4 % (п.1.5 та п.2.1.1.2.12 договору). Вказану заяву позичальником підписано в системі самообслуговування «Приват24» за допомогою ОТР-пароля. Після спливу строку дії першої картки відповідачем отримано кредитку картку строком дії до 05/2025, тип «Універсальна Gold». Крім того, 24.06.2023 відповідачка підписала у системі самообслуговування «Приват 24» за допомогою ОТР-пароля заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та додаткову угоду SAMDNWFC9_01 до кредитного договору від 24.06.2023, умови кредитування сторонами узгоджені в такому вигляді: тип - невідновлювальна кредитна лінія, строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення додаткової угоди (п.п.1.1,1.2), процентна ставка 12% річних (п.1.2,1.3), мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості. Але не менше ніж 100 гривень щомісячно, протягом преших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3%, починаючи з 7 календарного місяця з дати укладення ціє додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.

Позивач також вказує, що Банк виконав свої зобов`язання щодо надання банківських послуг, надавши можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами, на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка користувалась кредитним лімітом, повертала заборгованість, сплачувала відсотки, проте припинила своєчасно вносити необхідні платежі. Сторонами узгоджено, що у разі порушення зобов`язань відповідачем, на 180-тий день порушення з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та інші платежі за договором, що в розумінні ст.212 ЦК України є відкладальною обставиною. Зазначене стало підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою.

Так, в порушення умов договору та ст.509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629 ЦК України відповідачка зобов`язання не виконала, не надавала своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом та іншими витратами, у зв`язку із чим позивач скористався своїм правом вимагати дострокового виконання заборгованості (ст. 1050, 1054 ЦК України).

Станом на 21.07.2024, з урахуванням внесених коштів, за відповідачем, який не виконує своїх зобов`язань за договором, утворилась заборгованість за тілом кредиту у сумі 55 961,48 гривень, за відсотками за користування кредитом у сумі 10 188,79 гривень, тобто, у загальній сумі 66 150,27 гривень.

З вказаних підстав, оскільки відповідачка продовжує ухилятись від виконання умов договору, укладеного між сторонами, який не розірваний, крім того, заходи досудового врегулювання спору не є обов`язковими у зазначених правовідносинах, представник позивача просить задовольнити позов у визначений спосіб.

Ухвалою судді від 02.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позову та на підставі клопотання, доданого до неї, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України просить розглядати справу без участі сторони позивача, заперечень проти винесення заочного рішення по справі за відсутності відповідача не висловлено.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, викликалась до суду завчасно, засобами поштового зв`язку, інші контактні дані не відомі.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заяв та клопотань до матеріалів справи стороною відповідача не надано, про причини своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомила, своїм правом на подання заяв по суті справи не скористалась.

За приписами ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.

За матеріалами справи, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Копія засвідченого витягу загальних положень статуту та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ Комерційний банк «Приватбанк» міститься у матеріалах справи.

23.08.2019 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим банком видано кредитну картку як платіжний інструмент, строком дії до 07/2023, тип «Універсальна».

23.08.2019 відповідачка ознайомилась із умовами кредитування, підписала паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно, сторонами погоджено наступні умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, до 50 000 гривень (п.1.2 договору), тип картки «Універсальна», строк кредитування 20 років, на споживчі цілі, спосіб надання кредиту - безготівковий, процентна ставка - 43,2% річних, фіксована, розмір обов`язкового мінімального платежу та пільгового періоду визначені п.2.1.1.2.9, 2.1.1.3.2 Умов та Правил надання банківськх послуг, досліджених судом. Вказану заяву про приєднання позичальником підписано в системі самообслуговування «Приват24» за допомогою ОТР-пароля, який сторонами узгоджено як простий електронний підпис, що однозначно ідентифікує особу клієнта.

Так, між позивачем та споживачем ОСОБА_1 відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 23.08.2019 підписано договір про надання банківських послуг, із можливістю кредитування.

Крім того, 24.06.2023 відповідачка підписала у системі самообслуговування «Приват 24» за допомогою ОТР-пароля заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та додаткову угоду SAMDNWFC9_01 до кредитного договору від 24.06.2023, умови кредитування сторонами узгоджені в такому вигляді: тип - невідновлювальна кредитна лінія, строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення додаткової угоди (п.п.1.1,1.2), процентна ставка 12% річних (п.1.2,1.3), мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень щомісячно, протягом преших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3%, починаючи з 7 календарного місяця з дати укладення ціє додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.

Факт постійного користування відповідачкою грошовими коштами в рахунок кредитного ліміту підтверджений випискою за договором за період з 23.08.2019 по 22.07.2024, зокрема, у торгово-роздрібних мережах, для задоволення власних споживчих потреб позичальника, як і здійснення обов?язкових платежів, поповнення картки тощо.

Відповідно до паспорта споживчого кредита (доданого до заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг), підписаного відповідачем, умови кредитування відповідають вище наведеним положенням, із врахуванням типу картки. Видачі платіжних карток та розмір кредитного ліміту підтверджений відповідними довідками, долученими до позовної заяви та дослідженими судом.

Відповідно до розрахунка, наданого позивачем, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 21.07.2024 дорівнює 66 150,27 гривень та складається з такого: заборгованість за тілом кредиту у сумі 55 961,48 гривень, за відсотками у сумі 10 188,79 гривень. Відсоткова ставка, відповідно до якої нараховані проценти за користування кредитними коштами, зокрема, в період з 24.06.2023, відповідає умовам договору, за підвищеною процентною ставкою 60% нарахування не здійснювались. Крім того, в період з 01.04.2022 по 31.05.2022 відсотки нараховані за зниженою відсотковою ставкою - 20,4%.

За змістом заявки-приєднання та п. 2.1.1.3.5 Умов у разі порушення зобов`язань відповідачем, на 180-тий день порушення з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та інші платежі за договором, зазначеною умови не дотримано відповідачкою.

Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

За загальним правилом ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом враховується позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17, пр. 14-131цс19.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються АТ КБ «Приватбанк», як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції.

У вказаній справі цієї умови в повній мірі дотримано позивачем, тому на правовідносини між сторонами розповсюджуються положення ст.634 ЦК України.

За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У цій справі позивачем заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, тіла кредиту та відсотків, нарахованих на вказане тіло.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що АТ КБ "Приватбанк» виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором про надання банківських послуг, а саме, відкрив на ім`я відповідачки картковий рахунок, видав платіжні картки за її заявами-анкетами, на виконання договору встановив ліміт кредиту, який використовувала ОСОБА_1 протягом строку користування карткою (як видно з наявної виписки).

Підтверджень розірвання договору за ініціативою відповідача чи заперечень проти списання платежів, які стягувались банком протягом строку користування кредитною карткою на час розгляду справи у її матеріалах немає.

Так, з урахуванням наведених норм та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що станом на 21.07.2024 відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань до звернення до суду належним чином не виконала, сума тіла кредиту та відсотків, нарахованих на існуючу заборгованість, що підтверджено розрахунком, є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі.

Хоча вказана заява-анкета не містить строку користування карткою, повернення кредиту, але, як видно з розрахунку, фактично використані позичальником кошти в межах встановленого банком ліміту в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк відповідачем повернуті не були.

Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості за тілом кредиту та відсотками у загальній сумі 66 150,27 гривень.

Суд враховує правові висновки, здійснені Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі №200/5647/18, пр.№ 61-9618св19.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час розгляду справи), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами.

Позовних вимог про стягнення відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України позивачем не заявлено, як і про стягнення комісій, інших обов?язкових платежів.

Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 2 422,40 гривень.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 49, 76-82, 89, 95, 141, 178, 206, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23.08.2019 у сумі 66 150,27 гривень (шістдесят шість тисяч сто п?ятдесят гривень 27 копійок), яка наявна станом на 21.07.2024, в тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 55 961,48 гривень (п?ятдесят п?ять тисяч дев?ятсот шістдесят одна гривня 48 копійок) та за відсотками у сумі 10 188,79 гривень (десять тисяч сто вісімдесят вісім гривень 79 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Реквізити сторін: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», код за , адреса місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1-д.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 13.01.2025.

Суддя Л. А. Вайнраух