Справа № 456/2073/23 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/2675/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2024 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про знесення самочинного будівництва,-

в с т а н о в и в:

19.04.2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення за рахунок відповідача самочинного будівництва - житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 травня 2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про знесення самочинного будівництва - залишено без розгляду.

17.05.2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 22000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву обгрунтовував тим, що 22.05.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Яцишиним A.B. було укладено договір № 22/05-23 про надання правової допомоги, згідно якого клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, давав завдання-доручення, а адвокат зобов`язувався відповідно до завдань-доручень клієнта надавати йому за плату юридичні послуги адвоката щодо здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів клієнта, зокрема, в судах України. 25.05.2023 року між тими самими сторонами було укладено додаткову угоду до зазначеного вище договору, згідно якої п.п. 3.1. та 3.2. договору в частині плати за надання послуг та порядку розрахунків викладено в новій редакції. Подаючи до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , сторона відповідача зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що становив на час складення такого 10000,00 грн. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.05.2024 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, що свідчить про необгрунтованість його дій.

Враховуючи підстави, з яких позов було залишено без розгляду, а також те, що у зв`язку з розглядом справи відповідачем було понесено витрати на правову допомогу, просив заяву задоволити.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Яцишина Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про знесення самочинного будівництва відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права та з невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з відсутності у матеріалах справи доказів, які б вказували на необґрунтованість дій позивача. Разом з тим, суд не врахував, що стороною відповідача добросовісно здійснювались та виконувались процесуальні права та обов`язки. Так, в ході розгляду справи стороною відповідача було підготовлено та подано відзив на позовну заяву, забезпечено явку представника відповідача у судові засідання, які жодного разу не відбулись у зв`язку з неявкою сторони позивача. При цьому, на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу за договором про надання правової допомоги від 22.05.2023 року та виконання адвокатом покладених на нього зобов`язань за ним, відповідачем надано копію договору про надання правової допомоги та копію акту приймання-передачі виконаних робіт, згідно яких загальна сума витрат на правничу допомогу на час закінчення розгляду даної справи судом першої інстанції становить 22 000,00 грн. Враховуючи, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу підтверджено належними доказами, виходячи з підстав залишення позову ОСОБА_3 без розгляду, вважає заяву про ухвалення додаткового рішення у справі обгрунтованою, а оскаржувану ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви такою, що підлягає скасуванню.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Яцишина Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення задоволити.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст.142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Як убачається з матеріалів справи, 19.04.2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва - житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2023 року відкрито провадження у справі №456/2073/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , розгляд справи призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

31.05.2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_3 .

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.10.2023 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 травня 2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судові засідання, призначені на 04.12.2023 року, 25.01.2024 року, 14.03.2024 року, 09.05.2024 року та не повідомив про причини своєї неявки.

Матеріалами справи встановлено, що в судові засідання, призначені на 04.12.2023 року, 25.01.2024 року, 14.03.2024 року та 09.05.2024 року ні позивач, ні його представник ОСОБА_5 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

04.12.2023 року, 25.01.2024 року, 14.03.2024 року ОСОБА_5 подавав заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю у інших судових засіданнях.

При цьому, не з`явившись в судове засідання, призначене на 09 травня 2024 року, ні позивач ОСОБА_3 , ні його представник ОСОБА_5 про причини своєї неявки суд не повідомили.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 - Яцишин А.В. був присутній у судових засіданнях, призначених на 04.12.2023 року, 25.01.2024 року, 14.03.2024 року, які не відбулись у зв`язку з неявкою сторони позивача.

17.05.2024 року представник ОСОБА_1 - Яцишин А.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 22000 грн витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена заява містить лише посилання на норми ЦПК України та договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Яцишиним А.В. При цьому, у заяві про стягнення 22000 грн витрат на професійну правничу допомогу заявник не зазначив, які дії позивача у справі були необґрунтованими, що є підставою для відмови у компенсації відповідачу витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку з залишенням позову без розгляду.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними правами.

Встановивши обставини систематичної неявки позивача та його представника у судові засідання, за наявності у матеріалах справи доказів про належне повідомлення їх про дату, час та місце розгляду справи, подання клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представника позивача в іншому судовому засіданні без наведення в таких клопотаннях обґрунтування пріоритетності участі в інших судових засіданнях, колегія суддів приходить до висновку про визнання дій сторони позивача щодо реалізації ним процесуального права на участь у судових засіданнях під час вирішення справи по суті, як ініціатора судового провадження в цивільній справі, необгрунтованими.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що у даній справі наявні передбачені ч.5 ст. 142 ЦПК України підстави для стягнення компенсації здійснених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, надану відповідачу внаслідок необґрунтованих дій позивача у зв`язку з неявкою в судові засідання та неподання ним заяви про розгляд справи у його відсутності, внаслідок чого позов залишено без розгляду.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позові покладаються на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Матеріалами справи встановлено, що 22.05.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Яцишиним A.B. було укладено договір № 22/05-23 про надання правової допомоги, згідно якого клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, давав завдання-доручення, а адвокат зобов`язувався відповідно до завдань-доручень клієнта надавати йому за плату юридичні послуги адвоката на здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів клієнта, зокрема в судах України.

25.05.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Яцишиним A.B. було укладено додаткову угоду до зазначеного вище договору, згідно п. 1 якої вартість правової допомоги становить 2000 грн/год. Вартість участі адвоката у судовому засіданні з розгляду судової справи визначається з розрахунку вартості однієї години за одне судове засідання. Оплата за участь адвоката у судовому засіданні здійснюється незалежно від того чи відбулось таке судове засідання. Клієнт зобов`язувався оплатити аванс вартості правової допомоги в розмірі 5000 грн в момент укладення договору (п. 2 угоди).

На підтвердження понесення відповідачем при розгляді даної справи в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу в сумі 22 000 грн представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надав суду договір № 22/05-23 про надання правової допомоги від 22.05.2023 року, додаткову угодудо договору про надання правової допомоги від 25.05.2023 року, акт приймання-передачі виконаних робіт згідно договору № 22/05-23 про надання правової допомоги від 22.05.2023 року.

Враховуючи наведені заявником доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом, обсяг наданих ним послуг, а саме подання відзиву на позовну заяву та участь в п`ятьох судових засіданнях, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заявипредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

З наведених мотивів ухвалу суду слід скасувати та ухвалити у справі нову постанову, якою заявупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішеннязадоовлити частково, стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 31 січня 2025 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити частково.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 серпня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою заявупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про знесення самочинного будівництвазадоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 січня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра