Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/90/25
Єдиний унікальний №742/6716/24
Рішення

Іменем України

11 лютого 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Вовченка А.В.,

при секретарі - Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ічня цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «Українські фінансові операції» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5509468 від 08.02.2022 року у сумі 92 660,00 грн.

В позовній заяві позивач зазначив, що 08.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5509468 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 25 000,00 грн, строк користування кредитом - 360 днів, відсоткова ставка - 1,99 % за один день користування кредитом.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору позики.

26.09.2023 між ТОВ « Авентус Україна» та ТОВ «Укрглобал-Фінанс» було укладено договір факторингу № 26.09/23-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 5509468 про надання споживчого кредиту від 08.02.2022 перейшло до ТОВ «Укрглобал-Фінанс».

У свою чергу, ТОВ «Укрглобал-Фінанс» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до договору відступлення права вимоги № 31.07/24-Ф від 31.07.2024, в тому числі за договором позики № 5509468 від 08.02.2022, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Українські фінансові операції» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 17.09.2024 відповідно до розрахунку заборгованості, становить 92 660,00грн., із яких:

-заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 25 000,00 грн.;

-заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 67 660,00грн.

Правом подачі відзиву відповідач не скористалася.

Ухвалою від 06.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 27.01.2025, 11.02.2025.

За клопотанням представника витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформація , а саме:

- чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_2 )?;

- інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_2 ) за період з 08.02.2022 по 17.02.2022 року включно з відображенням часу зарахування коштів;

- інформацію про номер телефону на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою№ НОМЕР_1 за період з 08.02.2022 по 17.02.2022 року включно.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час, місце судового розгляду повідомлена належним чином, в тому числі надісланням судової повістки на електронну адресу та шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про поважність причин неявки, відкладення розгляду справи не заявила.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

Судом встановлено, що 08.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 5509468 про надання споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А423682 , відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 25 000,00 грн.

Кредитні кошти були перераховані відповідачу 08.02.2022 року на платіжну картку НОМЕР_3 , емітовану АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується випискою за договором №б/н за період 08.02.2022 -17.02.2022, наданою на запит суду АТ КБ «Приватбанк» та вказаний номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_4 за період з 08.02.2022 по 17.02.2022 +38 099 444 25 41 (а.с.109).

Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 360 днів.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Відповідно доп.1.4.Кредитного договору, Первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Періодичність платежів зі сплати процентів- кожні 30 днів.

Згідно п.5.4.1 Кредитного договору, Відповідач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором.

Також відповідач електронним підписом підписав Таблицю обчислення загальної

вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма).

Позивачем надано копію Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція), затверджені наказом № 19-ОД директором ТОВ «Авентус Україна» 05.01.2022 року, набрали чинності з 06.01.2022 року.

Відповідно до Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) за договором № № 5509468 від 08.02.2022 року, станом на 17.09.2024 року заборгованість відповідача становить 92 660,00 грн., з яких: 25 000,00 грн. основний борг, 67 660,00 грн. - проценти за стандартною ставкою.

26.09.2023 року між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) укладено Договір факторингу № 26.09/23-Ф, згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, серед яких вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 92 660,00 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 5509468 від 08.02.2022 року, що також підтверджується витягом з реєстру боржників від 26.09.2023 року.

31.07.2024року між ТОВ «ФК«УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»(клієнт)та ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор)укладено Договір факторингу №31.07/24-Ф,згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, серед яких вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 92 660,00 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 5509468 від 08.02.2022 року.

Таким чином, між первісним кредитором та відповідачем було укладено Кредитний договір в електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.

26.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 26.09/23-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 5509468 від 08.02.2022 про надання споживчого кредиту перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».

31.07.2024 року між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та позивачем - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу № 31.07/24-Ф від 31 липня 2024 року, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 5509468 від 08.02.2022 про надання споживчого кредиту перейшло до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ».

Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості, що наданий Первісним кредитором.

Таким чином, в порушення умов Кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Кредитним договором станом на 17.09.2024 становить 92 660,00 грн, із яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 25 000 грн.; заборгованість за відсотками - 67 660,00 грн, які нараховані відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 08.02.2022 року по 17.09.2024 року (включно).

Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Згідно ст.525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 628 ЦК України договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 4ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Положеннями ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Встановлено, що відповідач підписав договір № 5509468 від 08.02.2022 року, який містить відсоткові ставки за користування кредитними коштами, електронним підписом.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, у тому числі документи первинного бухгалтерського обліку, суд доходить висновку, що кредитор свої зобов`язання за договором № 5509468 від 08.02.2022 року виконав у повному обсязі, а саме : надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором.

В той час як відповідач свої договірні зобов`язання не виконала і не повернула кошти у сумі та у строк, визначений договором, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з доведеності понесення стороною таких витрат і з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього

розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У ч.2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу до позовної заяви, адвокатом Дідух

Є.О., який представляє інтереси ТОВ « Українські фінансові операції» на підставі довіреності та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується копією свідоцтва серії КС № 5972/10 від 24.03.2017 року, надав суду: копію договору про надання правничої допомоги № 01/08/2024-А; детальним описом робіт (наданих послуг) до договору № 5509468 до договору № 01/08/2024-А від 17.09.2024, відповідно до якого витрати на правничу допомогу становлять 10000 грн.

Як встановлено заявлена сума витрат на правничу допомогу становить 10000 грн, що на думку суду така сума є непропорційною та несправедливою.

Витрати на правничу допомогу з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є завищеним і не відповідають складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт. Враховуючи специфіку діяльності, ТОВ «Українські фінансові операції» неодноразово зверталося до суду з позовними заявами про стягнення заборгованості, про що є відповідні відомості у Єдиному державному реєстрі судових рішень, зокрема і на розгляді Ічнянського районного суду, у яких ТОВ «Українські фінансові операції» є позивачем. Дані позовні заяви є шаблонними, та не потребують багато часу для їх підготовки.

Керуючись положеннями частини третьої статті 141 ЦПК України , принципом дійсності, необхідності, розумності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд вважає необхідним зменшити суму правничої допомоги до 5000 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено , то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором споживчого кредиту № 5509468 від 08.02.2022 року у сумі 92 660,00 грн . витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та 5 000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги, а всього 100 082 (сто тисяч вісімдесят дві ) грн. 40 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» , місцезнаходження: вулиця Набережно-Корчуватська, 27/2, місто Київ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 11 лютого 2025року.

Суддя А. В. Вовченко