Справа № 522/8927/23
Провадження № 2/522/2680/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 лютого 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позову указує, що 08.02.2019 між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 50017022, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 663 653,43 грн та суму додаткового кредиту у розмірі 167 120,00 грн строком на 60 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом для купівлі автомобіля марки VW LNF, моделі Crafter Kasten Crafter 50 Kasten EXPRESS, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см., 2018 року випуску та сплати страхових платежів.

Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.

Товариством пред`явлено відповідачу відповідні рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за березень 2022 року лютий 2023 року, які в порушення положень кредитного договору, залишилися відповідачем несплаченими.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати чергових платежів з повернення кредиту призвело до виникнення заборгованості у розмірі 117 826, 32 грн.

У зв`язку із неналежними виконання відповідачем умов кредитного договору та порушення термінів кредиту, 30.11.2022 позивач направив відповідачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту в повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, яка останнім проігнорована, унаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 266 392, 56 грн.

Позивач зазначає, що стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 384 218, 88 грн.

Крім того позивач указує, що у кредитному договорі визначено, що зобов`язання відповідача перед позивачем забезпечено заставою, згідно з умовами якого відповідач надав у заставу автомобіль марки VW LNF, моделі Crafter Kasten Crafter 50 Kasten EXPRESS, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см., 2018 року випуску.

12.12.2022 позивачем зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, відповідно до якого інші обтяжувачі предмета застави відсутні.

Водночас, зобов`язання відповідача перед позивачем залишилися не виконаними.

На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 50017022 від 08.02.2019, яка станом на 26.02.2023 становить 384 218,88 грн. У рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50017022 від 08.02.2019, яка станом на 26.02.2023 становить 384 218,88 грн, просив звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки VW LNF, моделі Crafter Kasten Crafter 50 Kasten EXPRESS, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см., 2018 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також позивач просив за результатами розгляду справи стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача адвокат Літвінов Є. В. подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших процесуальних документів від нього до суду не надходило. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу його зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ), проте судова повістка повернулася до суду неврученою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на те, що на поштовому повідомленні проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що повістку вручено відповідачеві та він є повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які повідомлені про розгляд справи належним чином.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на викладене, суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 05.02.2025.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

08.02.2019 між ТОВ «Порше Мобілітіі» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50017022, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 663 653,43 грн, строк кредитування 60 місяців, процентна ставка (річна) 22,99 %, змінювана відповідно до п 2.1 загальних умов кредитування; разова комісія за надання (розміщення) кредиту 2,5 % від суми кредиту, цільове призначення на придбання автомобіля марки VW LNF, моделі Crafter Kasten Crafter 50 Kasten EXPRESS, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см., 2018 року випуску. Перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля здійснено в розмірі 542 989,17 грн. Ціна автомобіля відповідно до договору з дилером в розмірі 1 206 642,60 грн. Спосіб надання кредиту: перерахування на рахунок № НОМЕР_2 у банку АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, одержувач: Юг-Авто, ТОВ, , призначення платежу: за придбання автомобіля.

За умовами указаного кредитного договору ТОВ «Порше Мобіліті» надало відповідачу додатковий кредит у сумі 167 120,00 грн з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання кредитного договору АТ СК «АХА Страхування».

Сторони погодили, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях, реальна річна процентна ставка 27,12 %, загальна вартість кредиту 1 309 206,35 грн.

Кредитним договором № 50017022 визначено, що договір між сторонами складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. Всі перелічені документи є невід`ємними частинами договору між сторонами.

Відповідно до пункту 1.1. Загальних умов кредитування компанія зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. Компанія також може надати позичальнику додатковий кредит на страхування майна, придбання якого є цільовим призначенням кредиту, а також на інші види страхування (додатковий кредит) у сумі, визначеній у кредитному договорі.

Надання компанією додаткового кредиту позичальнику погоджується сторонами в кредитному договорі. Якщо сторони не погодили надання додаткового кредиту у кредитному договорі, положення загальних умов кредитування щодо додаткового кредиту до сторін не застосовується. Сторони можуть погодити надання компанією додаткового кредиту на страхування майна або інший вид страхування та передбачити умови його надання у відповідній додатковій угоді до кредитного договору.

Пунктом 1.2. Загальних умов кредитування встановлено, що позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Згідно з пунктом 1.3.1. Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначається в українських гривнях на день укладення кредитного договору та зазначається у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією розрахунків у гривні.

Пунктом 1.4.1. Загальних умов кредитування погоджено, що повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

08 лютого 2019 року на підставі договору купівлі-продажу № 34358 відповідач придбав у ТОВ «Юг-Авто» VOLKSWAGEN Crafter Kasten, № кузова НОМЕР_1 , № двигуна: НОМЕР_3 , 2018 року випуску.

12.02.2019 ОСОБА_1 зареєстрував зазначений автомобіль, отримавши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Згідно з платіжною інструкції № 0011347 від 13 лютого 2019 року ТОВ «Порше Мобіліті» перерахувало на рахунок ТОВ «Юг-Авто» оплату за авто згідно КД 50017022 від 08.02.2019, ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 663 653,43 грн.

12 лютого 2019 року між ТОВ «Порше Мобіліті» (застоводержателем) з однієї сторони та ОСОБА_1 (заставодавцем) з другої сторони укладено договір застави транспортного засобу № 50017022, предметом якого є автомобіль марки VOLKSWAGEN Crafter, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 1968, 2018 року виробництва, державний номер: НОМЕР_5 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А. О., зареєстрованим в реєстрі за №178.

Згідно п. 1.1. договору застави транспортного засобу № 50017022 від 12.02.2019 за домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 1 206 642,60 грн.

Відповідно до п. 1.4 договору застави у випадку невиконання заставодавцем положень кредитного договору заставодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами у повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, витрати заставодержателя, а також видатки по зверненню стягнення на предмет застави та його реалізацію.

За змістом пункту 6.3. Загальних умов кредитування у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором компанія має право вживати необхідних, на розсуд компанії, заходів для забезпечення прав компанії.

Відповідно до пункту 1.6. Загальних умов кредитування виконання зобов`язання позичальника за цим кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави (та/або з третьою особою, яка надає заставу), а також усім майном позичальника, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України. Сторони можуть домовитись про надання позичальником додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, в тому числі застави іншого майна та поруки третіх осіб.

У зв`язку з невиконанням умов договору, 30 листопада 2022 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу відповідача вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, що разом станом на поточну дату становить 392 184,66 грн, з яких: 266 392,56 грн дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, 125 792,10 грн несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу).

У вимозі також зазначено, що у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом тридцяти календарних днів (для фізичних осіб) з дати одержання цієї вимоги та протягом п`яти календарних днів з дати одержання вимоги (для фізичних осіб підприємців та юридичних осіб), компанія буде змушена вдатися до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості за рахунок звернення стягнення на автомобіль на підставі виконавчого напису нотаріуса. Якщо з будь-яких причин вимогу не буде отримано перебіг вказаного строку починається з дати реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухового майна відомостей про звернення стягнення на автомобіль.

З Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 81625998 від 12.12.2022 слідує, що 12.12.2022 реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» Кондратюк Н. С. на підставі кредитного договору № 178, виданого 12.02.2019 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А. О. зареєстровано звернення стягнення.

Станом на 13 лютого 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 384 218,88 грн, з яких: 117 826,32 грн непогашена сума заборгованості по рахунках, 266 392,56 грн заборгованість з дострокового повернення кредиту.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріалами справи підтверджено укладення між сторонами кредитного договору та отримання кредитних коштів у розмірі 663 653, 43 грн, додаткового кредиту у розмірі 167 120 грн.

Пунктом 3.2. Загальних умов кредитування сторони погодили, що товариство має право визначити термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору у випадку, зокрема порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.

Пунктом 3.3. Загальних умов кредитування встановлено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу у повному обсязі суму кредиту, додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (фізичною особою) та протягом 5 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Разом з тим, усупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати щомісячних обов`язкових платежів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 26.02.2023 становить 384 218,88 грн.

Відповідачем не спростовано наявність, розмір та розрахунок указаної заборгованості.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 384 218,88 грн.

Щодо звернення стягнення на предмет застави суд зазначає таке.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема заставою.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про заставу», що кореспондується з положенням статті 589 ЦК України, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойку), необхідні витрати та утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частинами першою, другою статті 590 ЦК України).

З урахуванням того, що відповідач порушив умови кредитного договору у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса у порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно з цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Установлено, що 12.12.2022 зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, що підтверджується витягом № 81625998 від 12.12.2022, яким підтверджується відсутність інших обтяжувачів предмета застави.

У вимозі про дострокове повернення кредиту, яка надсилалась на адресу відповідача, позивач попереджав відповідача про те, що у випадку неповернення суми кредиту та сплати заборгованості протягом 30 календарних днів, товариство буде змушено вдатись до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості за рахунок звернення стягнення на автомобіль.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі № 587/2383/19 зроблено висновок, що: «задоволення вимог за основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет застави не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленості сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням немає».

Установивши, що ОСОБА_1 не виконав узяті на себе зобов`язання зі сплати заборгованості за договором кредиту, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право звернення стягнення на спірний автомобіль у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором шляхом продажу указаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи спірні правовідносини та норми права, які їм відповідають, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати по сплаті судового збору, що підтверджені документально, у розмірі 23 862,92 грн.

Позивач за результатами розгляду справи просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із статтею 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Позивачем визначено обсяг понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 25 000 грн.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та АО «КПД Консалтинг», копію заявки на надання юридичних послуг № 19 до договору аутсорсингу щодо принципів співпраці від 24 травня 2021 року та договору про надання професійної правничої допомоги від 24 травня 2021 року від 20.02.2023, копію рахунку на оплату № 210524_19_1 від 21 лютого 2023 року на суму 12 500 грн, копію платіжної інструкції № 51004842 від 22 лютого 2023 року на суму 12 500 грн, копію акта № 1 про надані послуги до заявки на надання юридичних послуг № 19 від 20 грудня 2022 року до договору аутсорсингу щодо принципів співпраці від 24 травня 2021 року та договору про надання професійної правничої допомоги від 24 травня 2021 року від 20.02.2023, копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4948, виданого Літвінову Євгену Володимировичу на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від 27 грудня 2017 року № 30, копію довіреності від 04.01.2023, якою ТОВ «Порше Мобіліті» уповноважило адвоката Літвінова Є. В. здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з представництвом довірителя в органах державної влади та управління всіх рівнів. Органах місцевого самоврядування, в судах усіх інстанцій, в тому числі загальних, адміністративних та господарських судах, а також в установах, підприємствах та організаціях усіх форм власності, Державній казначейській службі України.

Згідно з п 1.1 Договору про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021 сторони уклали наступний договір про надання професійної правничої допомоги виконавцем стосовно питань, пов`язаних із поточною господарською діяльністю. Замовника, в тому числі, щодо представництва інтересів замовника у всіх судах України. Види, зміст, обсяг, строки та умови надання конкретних послуг визначаються умовами договору та погоджуються сторонами в кожному випадку письмово шляхом підписання заявок, які становлять невід`ємну частину цього договору. Підписання сторонами заявки є підтвердженням замовлення визначеної в такій угоді послуги замовником.

Відповідно до п. 2.1 Договору за надання послуг замовник сплачує виконавцеві винагороду в розмірі та порядку як визначено в цьому розділі договору.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що за представництво інтересів замовника в судах першої інстанції винагорода становить 30 000 грн з ПДВ.

Згідно з п. 3.1 договору оплата винагороди здійснюється в два етапи рівними частинами по 50 % кожна.

Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 перша частина винагороди за супроводження справи в суді першої інстанції сплачується після підписання сторонами заявки щодо надання послуг по визначеній справі, або, прийняття рішення про подання апеляційної/касаційної скарги, або відкриття апеляційного, касаційного провадження по такій справі. Оплата послуг здійснюється замовником на підставі рахунку та акта приймання-передачі наданих послуг виконавця протягом 5 робочих днів з моменту їх отримання. Друга частина винагороди оплачується після винесення ухвали/рішення/постанови суду відповідної інстанції, винесенням яких завершено розгляд справи у відповідній судовій інстанції. Оплата здійснюється на підставі рахунку виконавця до акта приймання передачі, підписаного сторонами відповідно до п. 3.4. договору. Зазначений рахунок надається виконавцем протягом 5 робочих днів з дня прийняття відповідної ухвали/рішення/постанови суду, та підлягає оплаті замовником протягом 5 робочих днів з моменту отримання рахунку.

З п. 1 заявки на надання юридичних послуг № 19 до договору аутсорсингу щодо принципів співпраці від 24 травня 2021 року та договору про надання професійної правничої допомоги від 24 травня 2021 року від 20.02.2023 слідує, що замовник передає, а виконавець приймає на супроводження справу за позовом замовника до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50017022 від 08.02.2019.

Згідно п. 2 заявки виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги/правову допомогу щодо представництва та захисту інтересів замовника у відповідних інстанціях судів України під час розгляду справи, визначеної в п. 1 цієї заявки.

Пунктом 4 заявки передбачено, що розмір винагороди, порядок, строки та умови надання послуг за цією заявкою визначаються договором професійної правничої допомоги від 24 травня 2021 року.

Згідно рахунку на оплату № 210524_19_1 від 21 лютого 2023 року на суму 12 500 грн ТОВ «Порше Мобіліті» повинно було сплатити АО «КПД Консалтинг» за юридичні послуги згідно із заявкою на надання професійної правничої допомоги № 19 від 20 лютого 2023 року, щодо супроводження у суді першої інстанції справи за позовом замовника до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення за Кредитним договором № 50017022 від 08.02.2019.

З п. 1 акта № 1 про надані послуги до заявки на надання юридичних послуг № 19 від 20 грудня 2022 року до договору аутсорсингу щодо принципів співпраці від 24 травня 2021 року та договору про надання професійної правничої допомоги від 24 травня 2021 року від 20.02.2023 слідує, що АО «КПД Консалтинг» надав ТОВ «Порше Мобіліті» юридичні послуги за п. 1 заявки про надання юридичних послуг № 19 від 20.12.2022: супроводження у суді першої інстанції справи за позовом замовника до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення за кредитним договором № 50017022 від 08.02.2019. Вартість зазначених вище послуг становить 12 500, 00 грн, без ПДВ.

Відповідно до платіжної інструкції № 51004842 від 22 лютого 2023 року ТОВ «Порше Мобіліті» сплатило АО «КПД Консалтинг» згідно з рахунком 210524_19_1 від 20.02.2023 без ПДВ 12 500,00 грн.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Враховуючи особливості предмета спору, а також характер виконаної адвокатом роботи з урахуванням складності справи та критерій розумності розміру витрат, суд вважає, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи. Суд ураховує, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.

На підставі наведеного, суд вважає справедливим відшкодування позивачу його судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Керуючись ст. 12, 76-81, 263, 265, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50017022 від 08.02.2019, яка станом на 26.02.2023 становить 384 218, 88 грн (триста вісімдесят чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 88 копійок).

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50017022 від 08.02.2019, яка становить 384 218, 88 грн, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки VW LNF, моделі Crafter Kasten Crafter 50 Kasten EXPRESS, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 968 куб.см., 2018 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрати по сплаті судового збору у розмірі 23 862 (двадцять три тисячі вісімсот шістдесят дві) грн 92 коп. та 8 000 (вісім тисяч) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», , адреса: м. Київ, пр. Павла Тичини, 1-В;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА