ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4640/24 Номер провадження 22-ц/814/805/25Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Кузнєцової О.Ю., Одринської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Говорова Світлана Леонідівна, на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у якому прохав суд:

1)визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок загального площею 240,9 кв.м, житлова площа 58,8 кв.м, вигрібна яма №3, 4, ворота з хвірткою №l, гараж Б, заміщення №5, навіс б, огорожа №2, РП 6 кВ№6, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером :078:001:0578, площею 1 га, яка розташована на території Бричківської сільської ради Полтавського району Полтавської області; земельну ділянку з кадастровим номером :15:004:0098, площею 0,004 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, дата набуття права власності 08 грудня 2018 року, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується деклараціями відповідача за 2017 та 2023 роки, ринковою вартістю 760 000,00 грн; автомобіль Land Rover Range Rover Sport, 2012 року випуску, дата набуття права власності 21 травня 2013 року, державний номер НОМЕР_3 , що підтверджується деклараціями відповідача за 2017 та 2023 роки, ринковою вартістю 1032854,00 грн; автомобіль Nissan, модель «GT-R», 2013 року випуску, дата набуття права власності 10 червня 2015 року, номер кузова (рами) НОМЕР_4 , що підтверджується деклараціями відповідача за 2017 та 2023 роки, ринковою вартістю 3320000,00 грн.

2)в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок загального площею 240,9 кв.м, житлова площа 58,8 кв.м, вигрібна яма №3, 4, ворота з хвірткою №l, гараж Б, заміщення №5, навіс б, огорожа №2, РП 6 кВ АДРЕСА_4 ;

3)визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна колишнього подружжя право власності на нерухоме майно, а саме: на частину квартири площею 71,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок загального площею 240,9 кв.м, житлова площа 58,8 кв.м, вигрібна яма №3, 4, ворота з хвірткою №l, гараж Б, заміщення №5, навіс б, огорожа №2, РП 6 кВ АДРЕСА_4 ; на частину земельної ділянки з кадастровим номером :078:001:0578, площею 1 га, яка розташована на території Бричківської сільської ради Полтавського району Полтавської області; на частину земельної ділянки з кадастровим номером :15:004:0098, площею 0,004 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; на частину гаража загальною площею 24,5 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

4)визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна колишнього подружжя право власності на нерухоме майно, а саме: на частину квартири площею 71,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а саме житловий будинок загального площею 240,9 кв.м, житлова площа 58,8 кв.м, вигрібна яма №3, 4, ворота з хвірткою №l, гараж Б, заміщення №5, навіс б, огорожа №2, РП 6 кВ АДРЕСА_4 ; на частину земельної ділянки з кадастровим номером :078:001:0578, площею 1 га, яка розташована на території Бричківської сільської ради Полтавського району Полтавської області; на частину земельної ділянки з кадастровим номером :15:004:0098, площею 0,004 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; на частину гаража загальною площею 24,5 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

5)стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за частину вартості автомобілів Nissan, модель «GT-R», номер кузова (рами) НОМЕР_4 ; Land Rover Range Rover Sport, державний номер НОМЕР_3 ; Toyota Land Cruiser Prado, номер кузова (рами) НОМЕР_1 в розмірі 2214427,00 грн.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій прохав суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_2 на укладення будь-яких правочинів відносно майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ; автомобіля Land Rover Range Rover Sport, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ; автомобіля Nissan, модель «GT-R», 2013 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_4 .

Подана заява мотивована тим, що метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача та недопущення відповідачем одноособово розпоряджатися спірним майном.

Крім того, у позивача виникли обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, тому місцевий суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, вказано, що заявник не зазначив будь-яких відомостей, підтверджених доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2024 року не погодився заявник та оскаржив її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд скасувати оскаржуване судове рішення та задовольнити заяву про забезпечення позову, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_2 має реальну можливість, за наявності невирішеного спору щодо поділу спільного майна колишнього подружжя, без згоди ОСОБА_1 здійснити відчуження або інший правочин відносно майна, яке позивач прохав суд забезпечити шляхом накладення арешту та заборони на укладення будь-яких правочинів, в зв`язку з чим буде неможливо виконати рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вказано, що між сторонами спору існує декілька судових справ щодо поділу спільного майна подружжя. Крім того, згідно змісту позовної заяви ОСОБА_2 (справа №554/10031/24) за час шлюбу з ОСОБА_1 вона придбала лише гараж та земельну ділянку, а майно, яке зазначено в заяві про забезпечення позову, останньою не вказується, що свідчить про приховування нею майна з метою подальшого його відчуження.

Відтак, у позивача виникли обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивач переконаний, що забезпечення позову у вигляді арешту та накладення заборони на вчинення будь-яких правочинів відносно вказаного майна є ефективним і унеможливлює відкриття нових судових проваджень щодо оскарження правочинів, визнання їх недійсними, якщо його позов буде задоволено.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Під час судового засідання представник ОСОБА_1 - адвокат Говорова С.Л. частково підтримала вимоги поданої апеляційної скарги та прохала суд апеляційної інстанції задовольнити її в частині забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно, що мотивовано накладенням заборони ОСОБА_2 на відчуження та укладення будь-яких правочинів щодо такого майна на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2024 року.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, на розгляд справи до Полтавського апеляційного суду не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Верховний Суд у постановах від 31 липня 2024 року в справі № 623/2015/21, від 29 липня 2024 року в справі № 761/80/23, від 15 липня 2024 року в справі № 361/5905/23 та інших виснував, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За вимогами пункту 3 частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1); забороною вчиняти певні дії (пункт 2).

Вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Такі правові висновки викладені Верховний Судом у постановах від 17 червня 2024 року у справі № 644/1482/22, від 01 травня 2024 року у справі № 638/6777/23, від 21 лютого 2024 року у справі № 201/9686/23, від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21 та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 дійшла висновку про те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 201/9686/23.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, позивач прохав суд забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_2 на укладення будь-яких правочинів відносно майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ; автомобіля Land Rover Range Rover Sport, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ; автомобіля Nissan, модель «GT-R», 2013 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_4 .

У постанові Верховного Суду від 06 січня 2025 року у справі № 487/6151/23 вказано, що як заборона відчуження, так і арешт віднесені до видів обтяжень речових прав на нерухоме майно, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості (пункт 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Арешт майна, як спосіб забезпечення позову, передбачає накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (постанови Верховного Суду від 17 червня 2022 року у cправі № 908/2382/21, Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 504/3408/22).

Арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном. Тому при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним (постанова Верховного Суду від 24 липня 2024 року в справі № 567/459/23).

Аналізуючи виділені матеріали справи, а також відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2024 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено заборону ОСОБА_2 на відчуження та укладення будь-яких правочинів щодо майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ; автомобіля Land Rover Range Rover Sport, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ; автомобіля Nissan, модель «GT-R», 2013 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_4 , - до набрання рішенням суду законної сили.

Вище вказане судове рішення учасниками справи не оскаржувалося, є таким, що набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Між тим, позивачем та його представником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб накладення арешту на вказане майно (житловий будинок і транспортні засоби) може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії.

Колегія суддів вважає, що додаткове накладення арешту на майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль Land Rover Range Rover Sport, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_3 ; автомобіль Nissan, модель «GT-R», 2013 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_4 ,- яке вже є предметом забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони на відчуження та укладення будь-яких правочинів щодо такого майна, фактично матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог, що не є необхідним і співмірним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Говорова С.Л.,а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2024 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Говорова Світлана Леонідівна залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.Ю. Кузнєцова

Т.В. Одринська