Справа № 148/2325/24
Провадження №2/148/74/25
30 січня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Орган опіки та піклування Тульчинської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною, -
В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаною вище позовною заявою, мотивуючи її тим, що 04.10.2009 він уклав шлюб із ОСОБА_2 , який був зареєстрований виконком Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 19. В даному шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя у них не склалось через різні погляди на життя, у зв`язку з чим рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.09. 2015 у справі № 148/1567/15-ц шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_4 проживає разом зі ним, знаходиться на його повному утриманні, з п`ятирічною віку сина його навчанням та вихованням займається він. Він проживає разом з сином та батьками. Син вчиться у Кирнасівському ліцеї з першого класу. Він, як батько, відвідує класні та загальношкільні батьківські збори та тримає постійно зв`язок з освітнім закладом. З 24.02.2022 на всій території України введений режим воєнного стану, в Україні оголошено повну мобілізацію.
Законодавець у частині 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначив гарантований захист дітей, яких виховують самостійно військовозобов`язані жінки та чоловіки. Оскільки він є особою призовного віку, яка самостійно виховує дитину, то у відповідності до вимог ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
Позивач вважає, що від встановлення факту самостійного виховання ним дитини до 18 років, який можна встановити рішенням суду, залежить виникнення у нього права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченого ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У звязку з викладеним він звернувся з даним позовом в суд. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що він самостійно виховує та здійснює догляд за дитиною - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судове засідання позивач та його представник, адвокат Дунаєв І.Б., не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить проводити судове засідання без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути дану справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також зазначив, що при розлучені батьків дитини в 2015 році ініціатором (позивачем) була матір дитини ОСОБА_2 , але аліментів з батька дитини ОСОБА_1 вона не стягувала, що свідчить про факт проживання та утримання дитини з батьком.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, про причину своєї неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала.
За таких обставин у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору.
У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , області ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьком є ОСОБА_1 , а матір`ю -
ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 6).
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.09.2015

№148/1567/15-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ними розірвано, про що свідчить копія вказаного рішення (а.с. 7).

Відповідно до копії довідки від 30.09.2024 №1914, виданої Кирнасівським старостинським округом Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї наступний : син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати - ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , батько - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 8).

Згідно копії довідки від 30.09.2024, виданої КНП «Тульчинський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_1 займається вихованням та доглядом свого сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя сім`ї №1916 від 30.09.2024 комісія в складі: старости Процишиної Т.В. , діловодів Фусса Л.М. та Макогонюк І.С. обстежили матеріально-побутові та санітарно-гігієнічні умови життя сім`ї ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в даній сім`ї проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син), навчається у 9 класі Кирнасівського ліцею; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати), пенсіонерка; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (батько), пенсіонер. Площа будинку 104,9 кв.м. Наявність земельної ділянки: площа - 0,4188 га - в особистому використанні, земельний пай 2,42 га - в особистому використанні, 2,1570 га., 1,1176 га - в оренді СФГ «Лан». Основним доходом сім`ї є виплата пенсії. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає без реєстрації біля свого батька ОСОБА_1 з 07 липня 2015 року (а.с. 11).

Згідно копії характеристики, підписаної директором та класним керівником Кирнасівського ліцею, на учня 9- А класу Кирнасівського ліцею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Кирнасівському ліцеї з першого класу, проживає в АДРЕСА_1 . У підлітка достатньо сформовані уміння та навички, необхідні для засвоєння навчальної програми. За роки навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Без поважних причин не пропускає заняття. Повністю забезпечений підручниками та шкільним приладдям. Для дистанційного навчання має необхідні технічні засоби. До дорослих завжди виявляє повагу. Дотримується норм поведінки у колективі. Правила поведінки завжди свідомо виконує. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Доручену справу доводить до кінця. ОСОБА_4 є фізоргом класу. Має друзів. Однокласники до нього ставляться дружелюбно. ОСОБА_4 проживає з батьком, який приділяє належну увагу вихованню сина, його навчанню. Відвідує класні та загальношкільні батьківські збори. Батько тримає постіймо зв`язок з освітнім закладом (а.с. 12).

Відповідно до копії характеристики від 30.09.2024 № 1918, виданої Кирнасівським старостинським округом Тульчинської міської ради, на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , останній за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони. До виконання обов`язків відноситься з відповідальністю. Громадський порядок не порушує. Скарг, нарікань на даний час не надходило (а.с. 13).

З відповіді Тульчинської міської ради від 17.10.2024 №02-22-3203, наданої на запит суду, вбачається, що згідно обліків інформації щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не значиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28).

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №856658 від 22.01.2025, щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за вказаними параметрами особу не знайдено (а.с. 29).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У даній справі заявник просить встановити факт самостійного виховання та утримання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину, що надасть йому право на відстрочку від мобілізації.

За змістом п. 4 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 п. 4 додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" №560 від 16.05.2024 документами, що підтверджують право на відстрочку жінок та чоловіків, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої (таких) дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, є свідоцтво про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).

Пунктом 2 абз. 3 Порядку надання відпустки при народженні дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №693 від 07.07.2021, визначено, що одинокий батько - батько дитини, матір якої померла, відповідно до рішення суду позбавлена батьківських прав, визнана безвісно відсутньою або оголошена померлою, якщо ця дитина не була усиновлена іншою жінкою.

Однак позивачем не надано доказів того, що відповідачка - мати дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнана недієздатною, визнана безвісно відсутньою або оголошена померлою, відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, суд звертає увагу, що доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси як самої матері, так і дитини, зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Згідно з ч. 1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122, 125 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України.

За приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини,то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що у вихованні чи утриманні неповнолітньої дитини, матір участі не бере.

Надані суду письмові докази свідчать лише про факт проживання неповнолітнього сина разом з батьком, що ніким не заперечується. Разом з тим, окреме проживання батьків, проживання дитини із позивачем, що включає в себе обов`язок батька утримувати та виховувати дитини, не свідчать про відсутності матері в житті дитини, а також того, що вона не бере участі у вихованні та утриманні сина.

Крім того, позивачем не надано документів про зареєстроване місце проживання сина ОСОБА_3 , адже згідно копії акту обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя сім`ї №1916 від 30.09.2024, ОСОБА_3 проживає без реєстрації біля свого батька ОСОБА_1 з 07.07.2015.

Також позивачем ОСОБА_1 взагалі не надано доказів на підтвердження отримання ним доходів, за рахунок яких він утримує сина.

Доводи представника Служби у справах дітей Тульчинської міської ради, викладені в заяві від 30.01.2025, про те, що ініціатором розлучення з позивачем у 2015 році була відповідачка ОСОБА_2 , але аліментів з батька дитини вона не стягувала, і це свідчить про факт виховання та утримання дитини лише батьком, нічим не підтверджені та є субєктивною думкою представника.

Разом з цим доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не зверталася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, а також того, що з неї не стягуються аліменти на утримання дитини, матеріали справи не містять.

Отже, позивачем беззаперечно не доведено факту його самостійного, без участі матері, виховання та утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Жодних доказів того, що будь-яка особа порушує, не визнає чи оспорює права позивача, як батька, з яким проживає дитина та яку він утримує в силу свого батьківського обовязку, як і того, що є ризики порушення, невизнання чи оспорювання його прав, суду не представлено. Так само, як не представлено суду доказів відповідної відмови компетентних органів у вирішенні зазначених позивачем у позові питань за відсутності судового рішення про встановлення фактів, про які він просить.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено порушення його прав чи свобод, а так само не доведено належними доказами, що від встанволення факту, про який він просить, залежить виникнення чи зміна прав, про які зазначено в позові.

У звязку з відмовою в позові судові витрати суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12-13,76-81, 89, 95, 141, 263, 264, 265, 279, 280, 281, 282, 315 ЦПК України,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Орган опіки та піклування Тульчинської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 06.02.2025.

Суддя Л.А. Штифурко