Справа № 331/6554/24
Провадження № 2/331/615/2025
06 лютого 2025 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді: Жукової О.Є.
за участю секретаря : Мироненко О.В.
розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме в квартирою за адресою : АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .
Станом на день подання позовної заяви, в житловому приміщенні АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_3 .
Відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання з 2019 року.
Фактичне місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_3 .
Крім того відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_4 .
Факт реєстрації особи, яка фактично в квартирі не проживає створює перешкоди позивачу вільно користуватися своїм майном, зокрема укладати правочини купівлі- продажу. Також унеможливлює здійснення правомірних дій щодо розпорядження житлом, що створює обмеження для позивача в реалізації його прав як власника.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2024 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 13 січня 2025 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила , відзив на позов не надала, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , пояснення на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність .
Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 399712072 від 17.10.2024 .
Згідно з актом про не проживання від 29.10.2024 , який складено сусідами позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2019 року.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 399623238 від 17.10.2024 .
Верховний Суд при розгляді справи у подібних правовідносинах у постанові від 29.07.2020 року у справі № 345/1241/19 зробив висновок, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм правом.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач надав докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 забезпечена житлом , в спірному житлі не проживає більше року без поважної причини , суд приходить висновку, що позивач довів позовні вимоги, аргументував мету, яку він переслідує та обґрунтував пропорційність обраного заходу захисту своїх прав.
В постанові Верховного суду № 917/1307/18 від 23.10.2019 розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції.
Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення.
На підставі ст. ст. 383, 391,405 ЦК України, Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ( місце знаходження : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( місце знаходження : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 . РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір 968,96 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 06 лютого 2025 року.

Суддя: О.Є. Жукова