Справа № 950/3669/24
Провадження № 2/950/142/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Косолапа В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі судових засідань в м. Лебедин цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 62866,10 грн. Також позивач просить вирішити питання судових витрат стягнути з відповідача сплачений при зверненні до суду судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2018 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 201 на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 20000,00 грн. Крім того, 10.12.2018 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 401 на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 15545,00 грн. Також, 24.09.2019 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 201 на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 16000,00 грн.

Позивач указує на те, що ОСОБА_1 не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином у зв`язку із чим утворилась заборгованість:

- по договору від 19.07.2018 № 201 в загальному розмірі 19311,14 грн., в тому числі 5025,81 грн. заборгованості за кредитом, 1,89 грн. заборгованості за процентами та 14283,44 грн. заборгованості за комісією;

- по договору від 10.12.2018 № 401 в загальному розмірі 20204,36 грн., в тому числі 6863,38 грн. заборгованості за кредитом, 1,65 грн. заборгованості за процентами та 13339,33 грн. заборгованості за комісією;

- по договору від 24.04.2019 № 201 в загальному розмірі 23350,60 грн., в тому числі 6787,93 грн. заборгованості за кредитом, 1,80 грн. заборгованості за процентами та 16560,87 грн. заборгованості за комісією.

Оскільки на момент звернення до суду заборгованість відповідачем сплачена не була, АТ «ПУМБ» просить стягнути з неї борг в загальному розмірі 62866,10 грн.

Ухвалою від 03.12.2024 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.12.2024 представник відповідача подала до суду відзив у якому проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначила, що у договорі № 201 передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 %, яка відповідно до графіку платежів складає 798,00 грн. щомісяця. Однак позивач не надав вичерпної інформації про те, які саме послуги, пов`язані з обслуговуванням кредиту, були надані банком. Вважає п. 4 заяви № 201 нікчемним, а тому вимоги в частині стягнення 14283,44 грн. комісії не підлягають задоволенню. В такому разі, на думку представника, сплачена сума комісії у розмірі 13749,52 грн. має бути зарахована на погашення кредитної заборгованості, у зв`язку із чим заборгованість відповідача відсутня.

Кредитний договір від 10.12.2018 № 401 не було додано до позовної заяви, а тому, на думку представника, вимоги за таким договором не підтверджені.

Також представник указувала на те, що у договорі від 24.04.2019 № 201 також передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 %, яка відповідно до графіку платежів складає 638,40 грн. щомісяця. Однак позивач не надав вичерпної інформації про те, які саме послуги, пов`язані з обслуговуванням кредиту, були надані банком. Представник відповідача вважає п. 4 заяви № 201 нікчемним, а тому вимоги в частині стягнення 16560,87 грн. комісії не підлягають задоволенню. В такому разі, на думку представника, сплачена сума комісії у розмірі 16560,87 грн. має бути зарахована на погашення кредитної заборгованості, у зв`язку із чим заборгованість відповідача складає 368,20 грн.

На указаний відзив представником АТ «ПУМБ» подано відповідь у якій остання вказує, що між банком та відповідачем у письмовій формі було укладено договір відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит. Також відповідач підписала паспорт споживчого кредиту де зазначено детальну інформацію про кредитодавця, суму кредиту, строк кредитування тощо. Копії платіжних інструкцій, наявних в матеріалах справи, є первинними документами, які підтверджують зарахування банком суми позики на рахунок відповідача.

Умовами договору в тому числі передбачено сплату комісії. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включається в тому числі комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Тобто закон не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів.

Щодо зарахування раніше сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості представник зазначила, що відповідач не заявляв зустрічного позову, а тому такі дії будуть виходом суду за межі позовних вимог. Такі вимоги не є предметом даного спору.

На вищевказану відповідь представником ОСОБА_1 подано заперечення, які за змістом близькі до відзиву на позовну заяву щодо заперечення проти позовних вимог. З посиланням на відповідну практику Верховного Суду зазначила, що згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом, є нікчемними. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Сума переплати за укладеними договорами, має бути віднесена на погашення іншої заборгованості відповідача за договором.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, до позовної заяви додав клопотання у якому справу просив розглядати без його участі. Відповідач та її представник у судове засідання також не з`явились. Представник подала до суду заяву у якій справу просила розглядати без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 19.07.2018 ОСОБА_1 уклала з АТ «ПУМБ» кредитний договір шляхом підписання заяви № 201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій підтвердила, що вона приймає публічну пропозицію банку на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті банку в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі через Дистанційні канали обслуговування. Відповідачу надано споживчий кредит на суму 20000,00 грн.; строк кредитування 36 місяців; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 %, розмір процентної ставки 0,01 % (а.с. 8).

Кредитні кошти в сумі 20000,00 грн. були перераховані ОСОБА_1 відповідно до платіжної інструкції від 19.07.2018 № ТR.29761117.28764.8810 (а.с. 11).

Також, 24.04.2019 ОСОБА_1 уклала з АТ «ПУМБ» кредитний договір шляхом підписання заяви № 201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За умовами такого договору відповідачу надано споживчий кредит на суму 16000,00 грн.; строк кредитування 36 місяців; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 %, розмір процентної ставки 0,01 % (а.с. 10).

Кредитні кошти в сумі 16000,00 грн. були перераховані ОСОБА_1 відповідно до платіжної інструкції від 24.04.2019 № ТR.34921964.37566.8810 (а.с. 12 зворот. стор.).

Як свідчить наданий позивачем розрахунок, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 201 складає: 5025,81 грн. заборгованості за кредитом, 1,89 грн. заборгованості по процентам та 14283,44 грн. заборгованості за комісією (а.с. 12-14).

Також, згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 201 складає: 6787,93 грн. заборгованості за кредитом, 1,80 грн. заборгованості по процентам та 16560,87 грн. заборгованості за комісією (а.с. 17-18).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, за договорами № 201 та № 201 ОСОБА_1 дійсно отримала кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн. та 16000,00 грн. Факт отримання та використання кредитних коштів, отриманих від АТ «ПУМБ» не заперечувала і представник відповідача, указуючи в тому числі, що ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості.

Відповідні відомості зазначені у розрахунках заборгованості, наданих АТ «ПУМБ».

Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне.

АТ «ПУМБ» в тому числі просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 10.12.2018 № 401 в загальному розмірі 20204,36 грн., в тому числі 6863,38 грн. заборгованості за кредитом, 1,65 грн. заборгованості за процентами та 13339,33 грн. заборгованості за комісією.

Однак, до позовної заяви не було додано зазначеного договору. При відкритті провадження у справі АТ «ПУМБ» було запропоновано надати такий договір, оскільки як підстава стягнення відповідної заборгованості останній не був доданий до позовної заяви.

Крім того, ухвалою від 21.01.2025 судом було витребувано у позивача копію кредитного договору від 10.12.2018 № 401(а.с. 98). Копію ухвали АТ «ПУМБ» отримало 22.01.2025 через підсистему «Електронний суд», однак відповідний доказ надано не було (а.с. 99 зворот. стор.).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, зважаючи на те, що позивачем не було надано доказів укладення договору від 10.12.2018 № 401 з ОСОБА_1 , відповідно суд позбавлений можливості встановити предмет такого договору та його умови. Таким чином вимоги АТ «ПУМБ» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за указаним договором суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії за договорами № 201 та № 201, суд зазначає наступне.

Так, у заявах № 201 та № 201 передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, розмір якої становить 3,99 %.

За умовами договору № 201 повернення кредиту здійснюється ануїтетним платежем по 1353,64 грн. на місяць із яких 798,00 грн. комісія. Загальна сума виплати за кредитом за 36 місяців становить 48730,83 грн. із яких 28728,00 грн. комісії.

За умовами договору № 201 повернення кредиту здійснюється ануїтетним платежем по 1082,76 грн. на місяць із яких 368,40 грн. комісія. Загальна сума виплати за кредитом за 36 місяців становить 38984,01 грн. із яких 22982,40 грн. комісії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказала на те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (пункти 31.29, 31.33 постанови).

При цьому, у постанові від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (п. 71-73).

У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.

Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Як встановлено судом, договори № 201 та № 201 встановлюють сплату комісії в розмірі 3,99 % від суми кредиту. Зазначене передбачає сплату за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Таким чином установлена щомісячна плата за послуги банку, які повинні надаватися безоплатно в силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином суд погоджується з доводами представника відповідача щодо нікчемності положень спірних договорів № 201 та № 201 в частині сплати комісії.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, що позбавляє сторону необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту, що також відображено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19.

Крім того, згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Як уже було зазначено судом, за умовами договору № 201 ОСОБА_1 має сплатити банку за 36 місяців 48730,83 грн. із яких 28728,00 грн. комісії. Також за умовами договору № 201 відповідач повинна сплатити за 36 місяців користування кредитними коштами 38984,01 грн. із яких 22982,40 грн. комісії.

Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (в тому числі розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі № 199/7014/20.

Враховуючи викладені вище положення та позицію Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне застосувати наслідки нікчемності спірних договорів № 201 та № 201 в частині сплати комісії, зарахувавши суму сплаченої ОСОБА_1 комісії в рахунок погашення заборгованості за спірними договорами.

Так, за договором № 201 ОСОБА_1 було сплачено 13749,52 грн. комісії. Тобто заборгованість за указаним договором, після зарахування суми комісії на сплату заборгованості за кредитом, відсутня (13749,52 1,89 5025,81). Заборгованість за договором № 201 складає 368,20 грн. (6787,93 6421,53 грн. сплаченої комісії 1,89).

Таким чином, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача складає 368,20 грн. (за договором № 201).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ «ПУМБ» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру позовних вимог в сумі 14,19 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) заборгованість за кредитним договором від 19.07.2018 № 201 в розмірі 368,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 14,19 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.02.2025.

Суддя Вадим КОСОЛАП