Справа № 489/8342/23
Провадження № 2/489/1293/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 , - адвоката Чайковського І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

В грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що з 09.08.2014 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 від спільного проживання в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому спільне життя подружжя не склалось, згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного проживання ОСОБА_1 та відповідачем за спільні кошти було придбано автомобіль Opel Astra 6, держ. номер. знак НОМЕР_1 ; квартиру АДРЕСА_1 ; трактор (марка невідома). Зазначене майно було придбано за спільні кошти, в інтересах сім`ї, тому, на переконання позивача, є спільним майном подружжя. Позивачу відомо, що вже після припинення шлюбних відносин та після звернення нею до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідач переоформив автомобіль на свою матір, новий держ. номер. знак НОМЕР_2 . Відомості про реєстрацію права власності на трактор (марка невідома) у позивача відсутні.

Посилаючись на викладене, позивач ОСОБА_5 просить суд визнати за нею право власності на частину кв. АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля Opel Astra та сільгосптехніки; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Також позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просила витребувати з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області відомості про реєстрацію та перереєстрацію автомобіля Opel Astra, держ. знак НОМЕР_1 (новий держ. знак НОМЕР_3 ).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження у справі.

22.01.2024 від представника відповідача Чайковського І.М. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву згідно якого він просив суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень проти позову представник відповідача посилався на те, що 18.11.2017 відповідачем було укладено договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 . Придбання квартири було здійснено за особисті кошти покупця (відповідача) та відповідно вказана квартира не може вважатись об`єктом спільної сумісної власності подружжя. При укладенні зазначеного договору купівлі-продажу спірної квартири позивач надала нотаріально посвідчену заяву за № 2414, якою надала згоду на укладення договору купівлі-продажу та особисто підтвердила, що гроші, за які купується вищезгадане нерухоме майно, є особистою власністю її чоловіка. Щодо вимог про стягнення вартості автомобіля Opel Astra, представник відповідача зазначає, що вказаний автомобіль був придбаний 2018-2020 роках та проданий третій особі у січні 2023 року тобто ще в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано лише 09.02.2023. Відповідач на момент відчуження автомобіля не був обізнаний про наміри його дружини розірвати шлюб та здійснив продаж транспортного засобу для утримання сім`ї та в її інтересах.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва про витребування доказів від 22.01.2024 у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВ України в Миколаївській області та у Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області судом витребувано докази щодо реєстрації за відповідачем права власності на транспортні засоби та сільськогосподарську техніку.

01.02.2024 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої вона наполягає на обставинах, викладених у позові, та підтримує заявлені позовні вимоги. Зазначає про те, що позов про розірвання шлюбу вона подала ще 10.01.2023 та того ж дня його було зареєстровано судом, де вказала, що подружні відносини між сторонами припинено, вони не проживають як одна сім`я, не мають спільного бюджету. Провадження у справі про розірвання шлюбу було відкрито судом 11.01.2023. Щодо спірної квартири позивач зазначила, що вона з дитиною проживала та була зареєстрована у даній квартирі з 18.11.2017 до припинення шлюбних відносин з відповідачем. В період придбання квартири позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною та вважала, що кошти, які заробляє відповідач, є його особистою власністю, в зв`язку з чим і подала нотаріусу заяву про те, що підтверджує факт придбання квартири за особисті кошти відповідача. Між тим відповідачем не надано жодного документу, що підтверджує джерела набуття ним грошових коштів.

05.02.2024 від Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області надійшли відомості про те, що на ім`я відповідача ОСОБА_3 в період з 09.08.2014 по 09.02.2023 сільськогосподарська техніка не реєструвалась і на теперішній час не зареєстрована.

19.02.2024 на адресу суду надійшли витребувані відомості від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях.

05.03.2024 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування у ПН ОСОБА_6 копій документів щодо укладення договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2024 витребувано у ПН КМНО Горбурова К.Є. належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 від 18.11.2017, який зареєстрований за № 2415.

28.03.2024 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування з ОСОБА_7 дані щодо реєстрації трактору, який був зареєстрований за відповідачем,а саме: чи була зареєстрована за ОСОБА_3 сільгосптехніка, якщо так, то коли та на яких підставах; чи відчужувалась зазначена сільгосптехніка, коли відбулось відчуження, на яких підставах; якщо відбулось відлучення, чи була згода відчуження сільгосптехніки іншого з подружжя ОСОБА_1 ; яка вартість відчуженої сільгосптехніки; в разі наявності - надати відповідні документи, які підтверджують запитувані відомості.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва витребувано у Держпродспоживслужби відомостей про реєстрацію за відповідачем ОСОБА_3 сільськогосподарської техніки.

Відповідь Держпродспоживслужби надійшла на адресу суду 12.04.2024.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

02.07.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Малиновської Н.С. надійшли клопотання про витребування доказів у Державного нотаріального архіву Миколаївської області та Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.07.2024 витребувано у: Державного нотаріального архіву Миколаївської області належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири; у Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області інформацію щодо реєстрації сільськогосподарської техніки.

28.08.2024 витребувані відомості надійшли на адресу суду від Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області.

09.09.2024 витребувані відомості надійшли на адресу суду від Державного нотаріального архіву Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Малиновська Н.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. На питання суду пояснила, що підписала заяву про згоду на купівлю квартири відповідачем нібито за його особисті кошти, посвідчену нотаріусом Горбуровим К.Є., не розуміючи її змісту, оскільки поспішала до дитини. Категорично заперечувала факт отримання від колишнього чоловіка коштів від продажу автомобіля та трактора та дізналась про їх перереєстрацію на матір відповідача лише під час розгляду справи про поділ майна подружжя. Крім того, просила звернути увагу суду, що їх відчуження іншій особі відбулось вже після подання позову про розірвання шлюбу, коли сторони фактично припинили шлюбні відносини. Позивач та її представник просили стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію транспортних засобів згідно частини розміру, визначеному у долученими ними до матеріалів справи звітах з незалежної оцінки такого майна та судові витрати. Просили не враховувати наданий представником відповідача звіт про оцінку трактора від 12.12.2024, оскільки на момент його відчуження матері відповідача у січні 2023 року трактор перебував у справному стані, про що зазначено в договорі від 28.01.2023 та висновку спеціаліста від 30.01.2023.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Його представник адвокат Чайковський І.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана за особисті кошти відповідача, а гроші, отримані від продажу транспортних засобів відповідач використав в період шлюбу в інтересах сім`ї. Додатково заявив клопотання про доручення до матеріалів справи звіту про оцінку майна від 12.12.2024. Протокольно вказане клопотання задоволено.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2014 (а.с. 8, т. 1). Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18, т. 1).

10.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва із позовом про розірвання шлюбу із ОСОБА_3 . Позов зареєстровано судом того ж дня. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що вона та відповідач припинили шлюбні відносини, не поживають як одна сім`я, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2023 відкрито провадження у справі № 489/75/23 про розірвання шлюбу (а.с. 63, 65, т. 1).

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 19).

У відповідності до договору купівлі-продажу від 18.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., ОСОБА_3 купив кв. АДРЕСА_1 (а.с. 175-176).

Згідно п. 4 договору купівлі-продажу від 18.11.2017 на момент укладення договору покупець перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , яка окремою заявою надала згоду на укладення цього договору, та підтвердила, що гроші, за які чоловік купив вказане нерухоме майно, є його особистою власністю.

18.11.2017 ОСОБА_1 було подано заяву приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Горбурову К.Є., відповідно до якої вона надала згоду своєму чоловіку ОСОБА_3 на купівлю кв. АДРЕСА_1 . При цьому підтвердила, що гроші, за які купується вищезгадане нерухоме майно, є особистою власністю її чоловіка (а.с. 178, т. 1).

У відповідності до повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС від 14.02.2024 № 31/30/03-235-2024 за ОСОБА_3 24.09.2020 було зареєстровано транспортний засіб Opel Astra, 2007 р.в., сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 . В подальшому 21.01.2023 вищезазначений транспортний засіб перереєстровано на гр. ОСОБА_10 на підставі договорі купівлі-продажу від 21.01.2023 № 4841/2023/3618187 (а.с. 70).

Згідно договору купівлі-продажу № 4841/2023/3618187 від 21.01.2023 ОСОБА_3 продав ОСОБА_10 транспортний засіб Opel Astra, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 71 000,00 грн. (а.с. 74, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини право власності на трактор колісний МТЗ НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстровано за ОСОБА_3 14.06.2019 (а.с. 156-157, т. 1).

У відповідності до повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області від 23.08.2024 за вих. № 14.10-2-09/5422-24 перереєстрацію трактора колісного МТЗ-82.1.26, реєстраційний номер НОМЕР_5 , було здійснено з ОСОБА_3 на ОСОБА_10 відповідно до заяв вказаних громадян від 30.01.2023 (а.с. 148, 149, 155, т. 1).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частина перша статті 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У статті 60 СК України закріплено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо один із подружжя уклав договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц.

Частиною 1статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_3 під час шлюбу. Разом з тим, в обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач посилається на те, що дана квартира була придбана за його особисті кошти, відповідно є його особистою приватною власністю і не підлягає розподілу. На підтвердження вказаної обставини посилається на нотаріальну посвідчену заяву ОСОБА_1 , якою вона підтвердила факт придбання квартири за особисті кошти її чоловіка.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Отже на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду 25.02.2021 у справі №335/10739/17, від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Крім того, згідно постанови Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №711/2302/18 (провадження № 61-13953св19) вказано, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 61-36178св18, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач спростовує факт придбання відповідачем спірної квартири за його особисті кошти посилаючись на те, що на момент подання вищезазначеної заяви вона помилялась щодо її природи, вважала, що кошти, які заробляв відповідачі, були його особистою приватною власністю. В той же час зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 зазначила при її складанні наступне: «Я стверджую, що знаходжусь в твердій пам`яті і ясній свідомості, дію добровільно, розумію значення своїх дій і не помиляюся у відношенні майбутнього правочину».

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги вищезазначені положення діючого законодавства, суд вважає, що посилання позивача ОСОБА_1 на те, що спірна квартира належить до спільного майна подружжя, спростовуються матеріалами справи, а її посилання на те, що раніше вона помилялась щодо природи поданої нотаріусу заяви, спрямовані на бажання збільшити обсяг майна подружжя, що підлягає розподілу.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя і визнання за нею частки кв. АДРЕСА_1 є безпідставними та в їх задоволенні в цій частині необхідно відмовити, оскільки дана квартира придбана за особисті кошти одного з подружжя відповідача ОСОБА_3 , і відповідно не підлягає розподілу при поділі майна подружжя.

Щодо спірних транспортних засобів, судом встановлено наступне.

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (постанова Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22)).

Суд враховує, що суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту.

Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)).

Суд зауважує, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, провадження № 12-80гс20 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67цс20 (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, провадження № 12-204гс19 (пункт 63)).

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль Opel Astra та трактор колісний МТЗ -82.1.26, які були придбані сторонами в період перебування у шлюбі та відповідно належали до спільного майна подружжя, були відчужені ОСОБА_3 в січні 2023 року, на той час, коли сторони ще перебували в зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 шлюб між сторонами було розірвано.

У разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, на час вирішення спору (така вартість може не бути тотожною ціні, за якою майно було відчужене).

Оскільки ОСОБА_1 пред`явила позов про поділ транспортних засобів з метою відновлення майнових прав у спільному майні та розуміючи, що вона має право на частку компенсації від ринкової вартості цих транспортних засобів, то ефективним способом захисту її права буде стягнення компенсації вартості її частки в майні.

Право одного з подружжя на отримання компенсації за належну йому частку в спільному майні передбачено статтею 71 СК України, а також статями 364, 370 ЦК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відступаючи від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

У разі коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а в разі недосягнення згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом встановлено, що спірний автомобіль Opel Astra та трактор колісний МТЗ -82.1.26 були відчужені 21.01.2023 та 30.01.2023 відповідно, без згоди ОСОБА_1 . До таких висновків суд приходить, враховуючи пояснення ОСОБА_1 та приймаючи до уваги, що на час продажу спірних автомобілів в провадженні суду перебував позов останньої про розірвання шлюбу між сторонами, будь-яких доказів на підтвердження надання нею згоди на продаж вказаних автомобілів та/або отримання грошових коштів від їх продажу в матеріалах справи не міститься.

Для визначення дійсної вартості спірного рухомого майна представником позивача до матеріалів справи було долучено: звіт № 656/07-24, виконаний ТОВ «Благоцен», згідно якого вартість автомобіля Opel Astra, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 5.07.2024 становить 204 143,00 грн.; звіт № 648/07-24, виконаний ТОВ «Благоцен», згідно якого вартість КТС трактора колісного МТЗ-82.1.26, 2010 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_6 , становить 615 969,00 грн.

Представником відповідача у судовому засіданні 07.02.2025 долучений звіт по оцінці майна від 12.12.2024, виконаний ТОВ «Приват-Південь», згідно якого вартість КТС трактора колісного МТЗ-82.1.26, 2010 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_6 , становить 449 210,00 грн., який виконано безпосередньо при огляді такого транспортного засобу з врахуванням його технічного стану на дату огляду

Враховуючи доводи сторони позивача про справність спірного трактору на момент його відчуження матері відповідача у січні 2023 року, про що зазначено в договорі від 28.01.2023 та висновку спеціаліста від 30.01.2023, врахувавши, що між моментом його відчуження та проведеною оцінкою пройшов маже рік і трактор міг отримати механічні пошкодження в ході його експлуатації в цей період, суд вважає, що при визначення вартості компенсації такого трактору слід врахувати оцінку, надану стороною позивача.

Посилаючись на вищевикладене, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частки автомобіля Opel Astra, 2007 р.в., у сумі 102 071,50 грн., а також грошова компенсація вартості 1/2 частки трактора колісного МТЗ-82.1.26, 2010 р.в., у сумі 307 984,50 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

У відповідності до ч. 4 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Для визначення дійсної вартості спірних транспортних засобів позивачем було долучено два звіти з незалежної оцінки, проведення якої було виконано ТОВ «Благоцен», вартість вказаних звітів була оплачена ОСОБА_1 та склала 5 000,00 грн. по 2 500,00 грн. за кожен (а.с. 10, 29, т. 2).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги предмет та підстави позову, предмет доказування у вказаній справі, задоволення позовних вимог в частині поділу транспортних засобів, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки майна в сумі 5 000,00 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду:

- копія ордеру № 1078282, виданого адвокатом Мілюченко В.А.;

- розрахунок витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, виконаний адвокатом Мілюченко В.Л.;

- квитанції про оплату вартості правничої допомоги, видані адвокатом Мілюченко В.Л. позивачу ОСОБА_1 ;

- копія договору № 31/05-24 про надання професійної правничої допомоги від 31.05.2024, укладеного між АБ Наталі Малиновської та ОСОБА_1 ;

- ордер № 1093124, виданий АБ Наталі Малиновської;

- акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 12.09.2024, складений адвокатом Малиновською Н.С.;

- копії квитанцій про оплату вартості правничої допомоги, видані АБ Наталі Малиновської позивачу ОСОБА_1 ;

- копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги, укладеної між АБ Наталі Малиновської та ОСОБА_1 .

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 витрачено грошові кошти на оплату професійної правничої допомоги адвоката Мілюченко В.Л. в сумі 16 500,00 грн. та АБ Наталі Малиновської в сумі 18 700,00 грн., що разом складає 35 200,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги часткове задоволення позову, тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатами на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представників позивача при розгляді даної справи, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 10 000,00 грн.

Щодо компенсації сплаченого судового збору, судом встановлено наступне.

За подання даного позову до суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 2 635,00 грн. Разом з тим, згідно суми всіх заявлених позовних вимог (вартість 1/2 частки квартири 168 460,00 грн. (а.с.15 т.1), вартість 1/2 частки автомобіля Opel Astra, 2007 р.в. 102 071,50 грн., вартість частки трактора колісного МТЗ-82.1.26, 2010 р.в. -307 984,50 грн., що разом складає 578 516,00 грн.) належний до сплати судовий збір за подання даної заяви до суду становить 5 785,16 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково в частині стягнення компенсації вартості частки спірних транспортних засобів в сумі 410 056,00 грн., тобто 70,88 % заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 635,00 грн.; з ОСОБА_3 на користь держави 1 465,56 грн. З позивача ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню недоплачена сума удового збору в розмірі 1 684,60 грн.

Керуючись ст. ст. 30, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у порядку поділу майна колишнього подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля Opel Astra, 2007 року випуску, у сумі 102 071,50 грн. (сто дві тисячі сімдесят одна гривня 50 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у порядку поділу майна колишнього подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки трактора колісного МТЗ-82.1.26, 2010 року випуску, у сумі 307 984,50 грн. (триста сім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 50 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 635,00 грн. (дві тисячі шістсот тридцять п`ять гривень 00 коп.), витрати на проведення оцінки майна в сумі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.) та витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 465,56 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят п`ять гривень 56 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 684,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири гривні 60 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 07.02.2025.

Суддя Г.А. Микульшина