Справа №345/3665/24
Провадження № 2/345/42/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом (а.с.1-7).

Позов мотивує тим, що 25.03.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3886634. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документу із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 30.11.2021р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу №30112021 у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором позики №3886634 від 25.03.2021. Відповідно до реєстру боржників від 30.11.2021 до договору факторингу №30112021 від 30.11.2021 сума заборгованості Відповідача становить 46920,00 грн., з яких: 15000,00 грн. основна сума боргу, 31920,00 грн. заборгованість за відсотками.

29.04.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики №. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документу з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 22.06.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу №22-06/22 у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором позики № від 29.04.2021. Відповідно до реєстру боржників від 22.06.2022 до договору факторингу №22/06-22 від 22.06.2022 сума заборгованості відповідача становить 80455,38 грн., з яких: 7319,00 грн. основна сума боргу, 73136,38 грн. заборгованість за відсотками.

25.04.2021 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідачем укладено кредитний договір №00-3136883. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 27.09.2021 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та позивачем укладено договір факторингу №27092021, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №00-3136883 від 25.04.2021. Відповідно до реєстру боржників від 27.09.2021 до договору факторингу №27092021 сума заборгованості відповідача становить 18920,00 грн., з яких: 10000,00 грн. основна сума боргу, 8920,00 грн. заборгованість за відсотками.

30.05.2021 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та Відповідачем укладено кредитний договір № /690149. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 16.02.2022 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та Позивачем укладено договір факторингу №16022022 у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №/690149 від 30.05.2021. Відповідно до реєстру боржників від 16.02.2022 до договору факторингу №16022022 від 16.02.2022 сума заборгованості відповідача становить 16000,00 грн., з яких: 4000,00 грн. основна сума боргу, 12000,00 грн. заборгованість за відсотками.

Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ ФК «ЄАПБ», ні а рахунки первісних кредиторів. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 162295,38 грн., а також судові витрати.

Ухвалою суду від 24.06.2024 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.78).

08.07.2024 відповідач подав суду відзив на позовну заяву (а.с.82-83), в якому зазначив, що він перебуває в лавах Збройних Сил України, виконував завдання в зоні бойових дій і зараз перебуває в реабілітаційній відпустці після тяжкого поранення. З огляду на вищенаведене вважає, що врегулювання даного судового спору буде можливим після закінчення воєнного стану в країні або в разі звільнення його зі служби в ЗСУ. Також зазначив, що не має кредитів у жодному банку. Є декілька кредитів в макрофінансових організаціях, про борг перед позивачем йому нічого невідомо. Відповідач вказав, що кредитну угоду укладав тільки з ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ».

19.07.2024 р. на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, відзив на позовну заяву відповідача залишити без розгляду та задоволення (а.с.92-101).

У відповіді на відзив зазначено, що у відповідності до умов кожного укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Також представник позивача звертає увагу, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. В разі сплати Відповідачем коштів на рахунки Первісних кредиторів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

З метою надання вичерпної інформації по справі позивач (після отримання відзиву на позовну заяву) звернувся до первісних кредиторів з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами. Станом на 19 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало часткову відповідь на запит: розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 3886634 від 25.03.2021 року; розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 00-3136883 від 25.04.2021 року; розрахунок заборгованості за Договором позики № від 29.04.2021 року. Як тільки позивач отримає решту документів, вони будуть надіслані до суду окремим клопотанням. Звертають увагу суду на те, що на момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами в рамках укладених договорів факторингу.

У відповіді на відзив зазначено, що факт невчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплата відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим як визнанням вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ, передбачених кредитними договорами.

Ухвалою суду від 27.07.2024 провадження в даній цивільній справі зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвалою суду від 18.11.2024 провадження в справі поновлено. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

05.02.2025 судом отримано від представника відповідача заяву, в якій надає пояснення по справі (а.с.144-147).

Щодо кредитного договору №3886634 від 25.03.2021 року, то представника відповідача зазначає, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач 16.04.2021 року здійснив платіж на суму 4702,50 грн і 09.05.2021 року на суму 6555,00 грн. Враховуючи умови договору №3886634 від 25.03.2021 року, а також приписи Закону України "Про споживче кредитування", то здійснені Відповідачем платежі мали бути зараховані у першу чергу на погашення тіла кредиту. У такому випадку, загальна заборгованість за кредитом має становити 17709,32 грн, з яких 3742,50 грн заборгованості за тілом кредиту і 13966,82 грн заборгованості за процентами.

Щодо кредитного договору № від 29.04.2021 року, то представника відповідача зазначає, що строк кредиту відповідно до умов договору - 30 днів. Згідно з наданим Позивачем розрахунком заборгованості період нарахування процентів за кредитом становить з 29.04.2021 року по 23.02.2022 року. За період з 29.04.2021 року по 29.05.2021 року включно проценти нараховувались у відповідності до умов кредитування за ставкою 1,75% за кожен день користування, а в подальшому за ставкою 3,5% за кожен день. Представник відповідача вважає, що нарахування процентів починаючи з 30.05.2021 року є неправомірним, а позовна вимога у цій частині не підлягає задоволенню. Загальна заборгованість Відповідача перед Позивачем може становити суму 11161,40 грн, з яких 7319,00 грн за тілом кредиту і 3842,40 грн нарахованих процентів.

Щодо кредитного договору №/690149 від 30.05.2021 року, то представника відповідача зазначає, що відповідно до умов договору кредит наданий строком на 30 днів до 28.06.2021 року. Так як вимоги у порядку статті 625 ЦК України щодо договору №/690149 від 30.05.2021 року у даній справі на заявлялись, то єдині можливі нарахування відповідачу заборгованості становитимуть загальну суму 7000,00 грн, з яких 4000,00 грн тіла кредиту і 3000,00 грн процентів за користування кредитом.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, однак просили розглядати справу без їх участі (а.с.100,147).

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Як визначено в ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 25.03.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3886634. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документу із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.10-13). Основні умови кредитування викладені також у паспорті споживчого кредиту (а.с.14-15).

В договорі № 3886634 зазначені основні умови кредитування, зокрема в розділі 1 даного договору зазначено, що сума кредиту складає 15000,00 грн, строк кредиту 22 дні, процентна ставка становить 1,90% в день. Пунктом 1.5.1. кредитного договору встановлено, що кредитор може застосувати знижену процентну ставку на рівні 1,425% за день, якщо позичальник вчинить дії для пролонгації кредитного договору. Пунктом 4.3 передбачено порядок автопролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Також в п.2.1 даного договору вказано, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 3886634 від 25.03.2021, виготовленому ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», загальна сума заборгованості відповідача становить 46920,00 грн, сума основного боргу - 15000,00 грн. Відповідач 16.04.2021 року здійснив платіж на суму 4702,50 грн і 09.05.2021 року здійснив платіж на суму 6555,00 грн. Відсотки нараховувалися за зниженою процентною ставкою протягом періоду 25.03.2021-15.04.2021, за стандартною процентною ставкою протягом періоду 17.04.2021-29.08.2021 (а.с.102-114).

30.11.2021р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу №30112021 у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором позики №3886634 від 25.03.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 30.11.2021 до договору факторингу №30112021 від 30.11.2021 сума заборгованості Відповідача становить 46920,00 грн., з яких: 15000,00 грн. основна сума боргу, 31920,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.16-19).

Після відступлення права вимоги позивачем жодних відсотків по кредитному договору №3886634 від 25.03.2021 не нараховувалося. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу відповідача станом на 30.04.2024 становить 46920,00 грн (а.с.20).

29.04.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики №. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документу з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підтвердження укладення договору суду надано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування (а.с.26), пропозицію укласти договір від 28.04.2021 (а.с.28), заявку-анкету на отримання кредиту № 3612410 від 28.04.2024 (а.с.29), акцепт оферти від 29.04.2021 (а.с.27), довідку про ідентифікацію (а.с.30) та квитанцію про переказ коштів на банківську картку відповідача НОМЕР_1 (а.с.31).

В договорі позики № зазначено наступні умови кредитування: сума кредиту 7319,00 грн, строк кредитування 30 календарних днів, процентна ставка 638,75% річних (1,75% в день). Також зазначено, що максимальна відсоткова ставка 3,5% за день користування кредитом застосовується за умови неналежного виконання умов договору.

Згідно розрахунку заборгованості по договір позики № від 29.04.2021, виготовленому ТОВ «ІНФІНАНС», загальна сума заборгованості відповідача становить 80455,38 грн., з яких: 7319,00 грн. основна сума боргу, 73136,38 грн. заборгованість за відсотками. Період нарахування процентів за кредитом - з 29.04.2021 року по 23.02.2022 року. За період з 29.04.2021 року по 29.05.2021 року включно проценти нараховувались у відповідності до умов кредитування за ставкою 1,75% за кожен день користування, а в подальшому за ставкою 3,5% за кожен день. (а.с. 118-123).

22.06.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу №22-06/22 у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором позики № від 29.04.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 22.06.2022 до договору факторингу №22/06-22 від 22.06.2022 сума заборгованості відповідача становить 80455,38 грн., з яких: 7319,00 грн. основна сума боргу, 73136,38 грн. заборгованість за відсотками (а.с.32-36).

Після відступлення права вимоги позивачем жодних відсотків по договору позики № від 29.04.2021 не нараховувалося. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу відповідача станом на 30.04.2024 становить 80455,38 грн (а.с.37).

25.04.2021 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідачем укладено кредитний договір №00-3136883. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.41-42). Додатком № 1 до кредитного договору є графік платежів (а.с.43).

В договорі № 00-3136883 зазначені основні умови кредитування, зокрема в розділі 1 даного договору зазначено, що сума кредиту складає 10000,00 грн, строк кредиту 30 днів, процентна ставка становить 0,50% в день (180% річних). Пунктами 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 даного договору передбачена можливість пролонгації договору. В п. 1.4.1 договору зазначено, що нарахування процентів здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90-го дня прострочення. Також в п.2.2 даного договору вказано, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с.41).

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 00-3136883 від 25.04.2021, виготовленому ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», загальна сума заборгованості відповідача становить 18920,00 грн., з яких: 10000,00 грн. основна сума боргу, 8920,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.115-117).

27.09.2021 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та позивачем укладено договір факторингу №27092021, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №00-3136883 від 25.04.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.09.2021 до договору факторингу №27092021 сума заборгованості відповідача становить 18920,00 грн., з яких: 10000,00 грн. основна сума боргу, 8920,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.44-47).

Після відступлення права вимоги позивачем жодних відсотків по договору позики №00-3136883 від 25.04.2021 не нараховувалося. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу відповідача станом на 30.04.2024 становить 18920,00 грн (а.с.48).

30.05.2021 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та Відповідачем укладено кредитний договір № /690149. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.52-54).

В договорі № /690149 зазначені основні умови кредитування, зокрема в розділі 1 даного договору зазначено, що сума кредиту складає 4000,00 грн, строк кредиту 30 днів, процентна ставка становить 2,50% в день (912,5% річних). В п. 4.3 договору зазначено: у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Пунктом 1.4 договору передбачено, що кредит надається в безготівковій формі на реквізити банківської карти клієнта. В розділі 7 даного договору зазначено рахунок позичальника: НОМЕР_2 (а.с.52).

16.02.2022 між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та Позивачем укладено договір факторингу №16022022 у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №/690149 від 30.05.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 16.02.2022 до договору факторингу №16022022 від 16.02.2022 сума заборгованості відповідача становить 16000,00 грн., з яких: 4000,00 грн. основна сума боргу, 12000,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 55-59).

Після відступлення права вимоги позивачем жодних відсотків по договору позики №/690149 від 30.05.2021 не нараховувалося. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу відповідача станом на 30.04.2024 становить 16000,00 грн (а.с.60).

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання зазначеного зобов`язання.

Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно правових висновків, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19 (провадження № 61-3732св22) зроблено висновок, що: «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 333/7121/18 (провадження № 61-9581св21) зазначено, що: «для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пунктів 2, 3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору».

У пункті 36.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) зазначено: «З 13 січня 2006 року також почали діяти нові редакції: статті 18 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів», яка визначила підстави для визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Такі умови є несправедливими тоді, якщо всупереч принципу добросовісності наслідком договору є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону № 1023-XII у редакції Закону № 3161-IV).

Статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит. Так, вказана норма передбачає, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Щодо договору № 3886634 від 25.03.2021 року, то судом встановлено, що даний договір про надання споживчого кредиту був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі. На підставі даного договору між ними виникли відносини споживчого кредитування.

Згідно умов даного договору сума кредиту складає 15000,00 грн, строк кредиту 22 дні, процентна ставка становить 1,90% в день. Пунктом 1.5.1. кредитного договору встановлено, що кредитор може застосувати знижену процентну ставку на рівні 1,425% за день, якщо позичальник вчинить дії для пролонгації кредитного договору. Пунктом 4.3 передбачено порядок автопролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.

Таким чином, відповідно до правових висновків, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме через 112 днів від дати отримання кредиту.

Протягом перших 22 днів строку дії кредитного договору, відповідачу були нараховані проценти в сумі 4702,50 грн.

Протягом наступних 90 днів (з 16.04.2021 по 14.07.2021) відповідачу щоденно повинні були нараховуватися проценти за користування кредитом 1,9% від суми кредиту за кожний день користування (п.1.5 договору).

Однак ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було здійснено нарахування відсотків по кредиту поза межами строку кредитування (протягом періоду 15.07.2021- 29.08.2021), що суперечить вищевказаним висновкам Верховного Суду.

Крім того, судом встановлено, що відповідач здійснював оплати по кредиту: відповідач 16.04.2021 року здійснив платіж на суму 4702,50 грн і 09.05.2021 року здійснив платіж на суму 6555,00 грн. Дані платежі було зараховано на погашення нарахованих процентів (а.с.102-114).

Однак, кредитодавцем зарахування коштів на погашення кредитної заборгованості було здійснено з порушенням вимоги ст.19 ЗУ «Про споживче кредитування», якою встановлено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит, зокрема: у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом.

Суд приходить до висновку, що пункт 6.3.1. кредитного договору № 3886634 від 25.03.2021 року про те, що у першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування кредитом суперечить ЗУ «Про споживче кредитування», тому є недійсним (нікчемний правочин) в силу ч.2 ст. 215 ЦПК.

Таким чином, з огляду на положення ст.19 ЗУ «Про споживче кредитування», з урахуванням умов кредитного договору № 3886634 від 25.03.2021, факту здійсненої відповідачем часткової сплати коштів за кредитом, то нарахування процентів за кредитом є наступним:

-25.03.2021 відповідачем отримано кредит в сумі 15000,00 грн.

- протягом строку кредитування 22 днів станом на 15.04.2021 року відповідачу були нараховані проценти за користування кредитними коштами в сумі 4702,50 грн. Дана сума жодною стороною не оспорюється.

- 16.04.2021 року відповідач здійснив платіж на суму 4702,50 грн, які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту 10297,50 грн. За період з 16.04.2021-08.05.2021 (23 дні) нараховуються проценти 4499,95 грн. (10297,50 грн х 1,9% х 23 дні).

- 09.05.2021 року відповідач здійснив платіж на суму 6555,00 грн, які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту 3742,50 грн. За період з 09.05.2021-14.07.2021 (67 днів) нараховуються проценти 4764,37 (3742,50 грн х 1,9% х 67 днів).

Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3886634 від 25.03.2021 становить 17709,32 грн., яка складається з 3742,50 грн. основного боргу за кредитом і 13966,82 грн. заборгованості за процентами (4702,5+4499,95+4764,37).

Щодо договору № від 29.04.2021, то судом встановлено, що даний договір про надання позики був укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі шляхом акцептування відповідачем пропозиції (оферти) кредитодавця. На підставі даного договору між ними виникли кредитні відносини. В договорі позики № зазначено наступні умови кредитування: сума кредиту 7319,00 грн, строк кредитування 30 календарних днів, процентна ставка 638,75% річних (1,75% в день). Також зазначено, що максимальна відсоткова ставка 3,5% за день користування кредитом застосовується за умови неналежного виконання умов договору. На підтвердження укладення договору суду надано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування (а.с.26), пропозицію укласти договір від 28.04.2021 (а.с.28), заявку-анкету на отримання кредиту № 3612410 від 28.04.2024 (а.с.29), акцепт оферти від 29.04.2021 (а.с.27), довідку про ідентифікацію (а.с.30) та квитанцію про переказ коштів на банківську картку відповідача НОМЕР_1 (а.с.31).

Жодних інших документів, які б підтверджували продовження строку кредитування суду надано не було. Посилання у текстах акцепту і оферти на «Правила», з якими ознайомився відповідач, суд до уваги не бере, оскільки «Правила» розробляються кредитодавцем, можуть бути ним змінені і суду не надано жодних доказів, з яким саме текстом «Правил» ознайомився відповідач.

Таким чином, відповідно до правових висновків, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме через 30 днів від дати отримання кредиту.

Наведене підтверджує, що нарахування процентів починаючи з 29.05.2021 року є неправомірним, а позовна вимога у цій частині не підлягає задоволенню.

Протягом 30 днів строку дії кредитного договору, відповідачу були нараховані проценти в сумі 3842,40 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором № від 29.04.2021 становить 11161,40 грн., яка складається з 7319,00 грн. основного боргу за кредитом і 3842,40 грн. заборгованості за процентами.

Щодо договору №00-3136883 від 25.04.2021, то судом встановлено, що даний договір про надання фінансового кредиту був укладений між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі. На підставі даного договору між ними виникли відносини кредитування. В договорі зазначено, що сума кредиту складає 10000,00 грн, строк кредиту 30 днів, процентна ставка становить 0,50% в день (180% річних). Пунктами 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 даного договору передбачена можливість пролонгації договору не більше ніж до 90-го дня прострочення.

Суд звертає увагу, що умовами кредитного договору не передбачено можливість нарахування процентів по кредиту за іншою відсотковою ставкою, ніж 0,50% в день. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.115-117), протягом періоду з 25.05.2021 по 28.06.2021 відсотки були нараховані відповідачу за більшою відсотковою ставкою. Дане нарахування суперечить умовам договору.

Суд приходить до висновку, що згідно умов кредитного договору №00-3136883 від 25.04.2021 заборгованість відповідача по процентах становить: 10000,00 х 0,50% х 120 днів = 6000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором №00-3136883 від 25.04.2021 становить 16000,00 грн., яка складається з 10000,00 грн. основного боргу за кредитом і 6000,00 грн. заборгованості за процентами.

Щодо договору № /690149 від 30.05.2021, то судом встановлено, що даний договір про надання фінансового кредиту був укладений між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі. На підставі даного договору між ними виникли відносини кредитування.

В договорі № /690149 зазначені основні умови кредитування, зокрема в розділі 1 даного договору зазначено, що сума кредиту складає 4000,00 грн, строк кредиту 30 днів, процентна ставка становить 2,50% в день (912,5% річних). В п. 4.3 договору зазначено: у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Суд враховує, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Строк кредитування по договору № /690149 від 30.05.2021 не продовжувався та не пролонговувався. Вимоги у порядку статті 625 ЦК України щодо договору №/690149 від 30.05.2021 року у даній справі на заявлялись.

Суд приходить до висновку, що згідно умов кредитного договору № /690149 від 30.05.2021 заборгованість відповідача по процентах становить: 4000,00 х 2,50% х 30 днів = 3000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором № /690149 від 30.05.2021 становить 7000,00 грн., яка складається з 4000,00 грн. основного боргу за кредитом і 3000,00 грн. заборгованості за процентами.

Щодо договорів факторингу, то судом встановлено наступне.

У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Набуття права вимоги позивача до відповідача згідно кредитних договорів підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, зокрема договорами факторингу, актами приймання-передачі, витягами з реєстрів боржників (а.с.16-17, 18, 19, 32-34, 35, 36, 44-45, 46, 47, 55-57, 58, 59).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними.

Враховуючи, що відповідач не оспорив, не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презумується. Отже, відповідні договори факторингу є чинними.

З матеріалів справи вбачається, що договори факторингу укладено у відповідності до вимог закону, містять всі істотні умови, при їх укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини, а тому вони підлягають до виконання.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 51870,70 грн., в тому числі за:

-кредитним договором № 3886634 від 25.03.2021 в розмірі 17709,32 грн., яка складається з 3742,50 грн. основного боргу за кредитом і 13966,82 грн. заборгованості за процентами;

-договором позики № від 29.04.2021 в розмірі 11161,40 грн., яка складається з 7319,00 грн. основного боргу за кредитом і 3842,40 грн. заборгованості за процентами;

-за кредитним договором №00-3136883 від 25.04.2021 в розмірі 16000,00 грн., яка складається з 10000,00 грн. основного боргу за кредитом і 6000,00 грн. заборгованості за процентами.

-за кредитним договором № /690149 від 30.05.2021 в розмірі 7000,00 грн., яка складається з 4000,00 грн. основного боргу за кредитом і 3000,00 грн. заборгованості за процентами.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 967,75 гривень судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код юридичної особи 35625014, місцезнаходження м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ІВАN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість у загальному розмірі 51870,70 грн., в тому числі за:

-кредитним договором № 3886634 від 25.03.2021 в розмірі 17709,32 грн., яка складається з 3742,50 грн. основного боргу за кредитом і 13966,82 грн. заборгованості за процентами;

-договором позики № від 29.04.2021 в розмірі 11161,40 грн., яка складається з 7319,00 грн. основного боргу за кредитом і 3842,40 грн. заборгованості за процентами;

-за кредитним договором №00-3136883 від 25.04.2021 в розмірі 16000,00 грн., яка складається з 10000,00 грн. основного боргу за кредитом і 6000,00 грн. заборгованості за процентами.

-за кредитним договором № /690149 від 30.05.2021 в розмірі 7000,00 грн., яка складається з 4000,00 грн. основного боргу за кредитом і 3000,00 грн. заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код юридичної особи 35625014, місцезнаходження м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ІВАN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») 967,75 гривень судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий