Справа № 464/7118/24
пр.№ 2/464/530/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2025 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Білінська К.-М.Є.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів і моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом в якому просить розірвати договір №00205 від 14.02.2024, укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_3 » в особі ОСОБА_3 від 14.02.2024 року, стягнути з відповідача на користь позивача завдаток у розмірі 32952, 00 грн., 1988,52 грн. (інфляційне збільшення), 667,14 грн (штрафні санкції), 813,91 грн. (неустойку) та моральну шкоду у розмірі 5000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.02.2024 року до нього в квартиру за адресою АДРЕСА_1 , прийшли двоє представників фірми «Maximus Goldon Style» та запропонували встановити пластикові вікна, які доставлять із заводу виробника в м.Хмельницький. Під час розмовами з цими особами було досягнуто домовленість щодо переліку робіт включно із демонтажем бетонних арок, установкою навісів, кількістю вікон (4 шт). У зв`язку з чим він підписав договір та видав на руки аванс в розмірі 6000 грн. Минув тиждень і на його мобільний телефон подзвонила керівник фірми та повідомила, що вікна на заводі виготовлено і потрібно терміново внести повну суму грошей вказаних у договорі 26 952 грн. Така швидкість його налякала і він запропонував розрахуватись повністю коли вікна будуть доставлені. Але остання наполягала на сплаті всієї вартості згідно з умовами договору. Після багаторазових дзвінків він 28.02.2024 р. перерахував суму вказану в договорі на рахунок ФОГ ОСОБА_3 через Приватбанк. Після цього всі контакти із працівниками припинились і за адресою вказаною у договорі - АДРЕСА_2 не було жодних працівників. Працівники сусідніх фірм повідомили, що багато ошуканих клієнтів їх шукають. У зв`язку з чим 3 квітня 2024 року звернувся до райвідділу з заявою про вчинення злочину на що отримав відповідь що ці відносини є цивільно-правовими і рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до укладеного 14.02.2024 договору індивідуального замовлення №00205 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , замовник доручає, а виконавець зобов?язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ТВХ конструкції за максимальними розцінками виконавця, загальна площа виробів складає 5,827 м. кв., (п.4) колір білий (п.1.5), заповнення 4-16-4 (п. 1.6), вартість виробів становить 32952,00 грн. Завдаток становив 6000 грн., про що здійснено запис на договорі, і згідно запису на договорі борг складає 26952 грн. Відповідно п. 3.1.1 Договору протягом 15 днів замовник має сплатити виконавцю борг. ФОП ОСОБА_3 звернулась до замовника про необхідність сплати повної суми 28.02.2024 р. тому він перерахував кошти у розмірі 26952 грн. Відповідно до п. 3.2 договору виконавець зобов?язується передати у власність замовника вигоговлені вироби у продовж 41-го робочого дня. Ця дата минула 11 квітня 2024 року, після спливу терміну як уже вказував вище він зателефонував до виконавця, але жоден номер телефону який був зазначений у договорі чи заявці, чи інтернет-ресурсах не відповідав, а за адресою: АДРЕСА_2 , яка була зазначена у рекламній брошурі такої фірми не існувало. Також, зазначив, що будучи пенсіонером, одиноким батьком, який виховує двох малолітніх дітей, відсутності рідних близьких, які могли б йому допомогти, був ошуканий шахраями, так як саме представники ФОП прийшли до нього в квартиру та запропонували укласти договір, а він не міг навіть з?ясувати, які на сьогоднішній день ціни на відповідні вироби. Всі ці обставини щодо не виконання умов договору принесли йому глиьоуі душевні хвилювання, які призвели до його звернень до лікаря з болями в серці, підвищенням цукру в крові. Йому крім лікування рекомендовано не хвилюватись, але він не може не хвилюватись, адже для нього кожна копійка це вагома сума і втрачаючи її він звісно несе великі душевні хвилювання та не може спокійно спати. Розмір грошового відшкодування за заподіяну моральну шкоду оцінює в сумі 5000 грн. Також, враховуючи, що він не володіє спеціальними знаннями і не має можливості займатися власним захистом в суді, тому був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката, що в свою чергу обумовлює додаткові витрати по справі.

Представник позивача Радомська Н.В., в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, проти заочного розгляду справи не заперечила, просить позов задоволити.

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, хоча згідно ст.130 Цивільного процесуального кодексу Україниналежним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзиву в порядку передбаченому ст.178 Цивільного процесуального кодексу Українине подала, а тому відповідно до ст.280 Цивільного процесуального кодексу Українисуд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.13,81 цього ж кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 14.02.2024 року між позивачем ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір індивідуального замовлення замовлення №00205.

Згідно п.1.1 договору замовник ОСОБА_2 доручає, а виконавець ФОП ОСОБА_3 зобов?язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ТВХ конструкції за максимальними розцінками виконавця, загальна площа виробів складає 5,827 м. кв., колір білий, заповнення 4-16-4, вартість виробів становить 32952 грн.

За умовами вказаного договору сторонами погоджено сплату завдатку становив 6000 грн., про що здійснено запис на договорі і решту суми (борг) в розмірі 26952,00 грн. Відповідно п. 3.1.1 договору протягом 15 днів з дня внесення завдатку замовник повинен сплатити виконавцю зазначену у договорі як борг решту вартості замовлення.

З копії квитанції №0.0. від 28.02.2024 року, вбачається, що позивач ОСОБА_2 у відповідності до умов вказаного договору перерахував на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 решту коштів за замовлення у розмірі 26 952 грн.

Відповідно до п.3.2 договору виконавець зобов?язалась передати у власність замовника виготовлені вироби у продовж 41-го робочого дня, тобто, до 11 квітня 2024 року.

Судом встановлено, що на ані у визначений договром строк, ані на даний час відповідачем умови договору не виконані, замовлення позивачу не доставлено та не передано, у зв`язку із чим, позивачем 03.04.2024 року подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

Однак, як вбачається з відповіді №5844/39/01/10 від 26.04.2024 року, яка надійшла з відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, що звернення позивача ОСОБА_2 зареєстровано в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 5844 від 03.04.2024 року у відділі поліції N°2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНІІ у Львівській області, а також роз`яснено, що за результатами розгляду заяви та проведеної перевірки встановлено, що в даних діях вбачаються цивільно-правові відносини і тому перевірку по даному факту припинено.

Так, положеннями статті 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій ст. 16 Цивільного кодексу України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто, спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Статтями 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені правові наслідки, встановлені договором або законом, які настають у разі порушення зобов`язання, а саме: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ст.653 Цивільного кодексу України зміна у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути розірвано на вимогу однієї сторони у разі істотного його порушення другою стороною.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання сплатити кошти за вартість виробу за договором індивідуального замовлення №00205 у розмірі 32952 грн. які виконав в повному обсязі, що підтверджується долученими до справи доказами.

Проте, відповідач порушила умови договору, оскільки у визначений договором строк взятих на себе зобов`язань не виконала та не передала у власність замовника виготовлені вироби.

Враховуючи те, що відповідач не виконав своїх обов`язків, через істотне порушення умов договору щодо строків виконання замовлення укладений між сторонами договір індивідуального замовлення №00205 від 14.02.2024 року слід розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача 32 952 грн. сплачених за вказаним договором коштів.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13.

Відповідно до ст. 1209 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди не залежить від вини виготовлювача товару, що є нерухомим майном, виконавця робіт (послуг), а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Виготовлювач товару, що є нерухомим майном, виконавець робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару, результатів робіт (послуг).

Відповідно до п. 4.3. Договору у разі невиконання п. 3.2. виконавець зобов?язаний виплатити неустойку в розмірі 0,01 % від вартості цього договору за кожен робочий день прострочення. Станом на 17.10.2024 року минуло 247 робочих дні прострочення, відповідно сума неустойки становить 813,91 грн . ( 32952,00 грн ? 0,01 % ? 247), штрафні санкції 667,14 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 1988,52 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування збитків та моральної шкоди у разі порушення зобов`язання, якщо такі правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають прав споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами " виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

3 вищенаведеного вбачається, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб?єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підстає статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц та у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №755/3509/18.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях, у зв`язку із протягом тривалим часом невиконання, ігнорування відповідачем вимог позивача про необхідність виконання умов договору, при повній оплаті позивачем замовлення. Внаслідок цих обставин, а також необхідності вжиття заходів для захисту порушеного права було порушено звичний життєвий уклад позивача, для відновлення якого необхідні додаткові затрати та зусилля.

Відтак, враховуючи зазначені обставини та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду становить 5 000 грн., яка підлягає стягненню із відповідача.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають розподілу в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 23, 203, 215, 227, 525, 526, 530, 611, 625, 626, 627, 629, 651, 652, 653, 1167 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати договір індивідуального замовлення №00205 від 14 лютого 2024 року, укладений між ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачені за договором кошти в розмірі 32 952 грн., 813,91 грн. неустойки, штрафні санкції 667,14 грн., інфляційне збільшення в розмірі 1988,52 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнути Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1211 грн.20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2025 року.

Головуюча