Справа № 537/1424/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

при секретарі судового засідання Степанової Н.С.,

за участю учасників судового провадження:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить суд позбавити ОСОБА_3 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що 20.06.2008 року він та відповідач про справі уклали шлюб про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис № 117.

У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2014 року по справі № 539/3501/14-ц їх з ОСОБА_3 шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 почала проживати окремо, а їх син, ОСОБА_4 залишився проживати з позивачем. У них з сином дуже гарні, дружні, стосунки, він має до батька стійку прив`язаність, у їхніх відносинах переважають почуття любові, взаєморозуміння, злагоди та поваги один до одного. Він постійно піклується про духовний, інтелектуальний розвиток дитини. Дитина має житло та забезпечена матеріально у повному обсязі.

При цьому ОСОБА_3 фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням сина не займається, не забезпечує його харчуванням, доглядом та засобами першої необхідності, абсолютно не спілкується з ним, не приймає жодної участі у його вихованні та утриманні, свідомо та умисно не виконує своїх батьківських обов`язків, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє будь-якого інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти.

Позивач самостійно виховує сина, створює належні умови його існування та виховання, утримує, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального існування, проживання та розвитку дитини, забезпечує процес його навчання та духовного гармонійного розвитку.

З 01.06.2018 по 09.08.2021 рік (з першого по третій клас) син успішно навчався у Кременчуцькій гімназії № 1 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, а позивач у свою чергу брав активну участь у його шкільному житті.

Наразі, позивач з сином проживають у квартирі АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності позивача.

Після переїзду у м. Полтава, ОСОБА_4 розпочав навчання у Комунальному закладі «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 імені Бориса Серги Полтавської міської ради Полтавської області».

Як вбачається з характеристики від 08.03.2024 року № 01-32/96, ОСОБА_4 є дисциплінованим, старанним, працьовитим учнем та має навчальні досягнення достатнього та високого рівня, а позивач у свою чергу забезпечує належне його виховання та підтримує постійний зв`язок з закладом освіти.

Після розлучення з ОСОБА_3 всі обов`язки щодо матеріального забезпечення та розвитку дитини виконуються позивачем.

У жовтні 2022 року позивач звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання сина, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.06.2023 року по справі № 537/2070/22 позовні вимоги задоволено, визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 разом із батьком.

Наразі син сторін ОСОБА_5 займається боксом та продовжує успішно навчатися, а позивач продовжує брати активну участь у його розвитку та повному матеріальному забезпеченні хоча його мати, ОСОБА_3 взагалі не цікавиться його життям.

За весь час окремого проживання з ОСОБА_3 та після ухвалення рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.06.2023 року по справі № 537/2070/22, її поведінка по відношенню до сина не змінилася, вона не почала цікавитися його життям, піклуватися про його фізичний і духовний розвиток, не почала брати участі у матеріальному забезпеченні дитини та взагалі уникає спілкування з ним.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання, зобов`язано Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради підготувати висновок щодо розв`язання спору за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі закрито.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не прибула. Відзиву до суду не подала.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, Висновок Органу опіки та піклування підтримує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України.

За частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків стосовно дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «як найкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду Верховного Суду від 02 листопада 2022 року в справі № 679/1606/19 (провадження № 61-1816св22).

Верховним Судом у спорах щодо позбавлення батьківських прав неодноразово зауважено, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові по справі №203/3505/19 від 26.01.2022 року зазначив, що висновок апеляційного суду про позбавлення батьківських прав відповідачів відповідає інтересам малолітньої дитини, так як відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показують поганий приклад і створюють небезпеку для її життя і здоров`я, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Також Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановою по справі №520/8264/19 від 26.04.2022 року дійшов висновку, що суди вірно встановили правовідносини, що склалися між сторонами, й дійшли обґрунтованого висновку про те, що батько не виконував повноцінно свої батьківські обов`язки, періодичне спілкування за допомогою телекомунікаційних систем також не є таким виконанням обов`язків, а відтак особа, яка свідомо змінює країну проживання, не приймає участі у вихованні дітей, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось - малолітні діти фактично залишились без батьківського піклування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебуваи у шлюбі, який заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2014 року по справі № 539/3501/14-ц було розірвано, що підтверджується копією рішення. Від шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дитина - ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження

ОСОБА_1 виховує дитину самостійно, забезпечує дитині повний гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Відповідачка, в свою чергу, подальшою долею дитини не цікавиться, участі в вихованні не приймає, матеріальної або будь-якої іншої допомоги не надає.

З 01.06.2018 по 09.08.2021 рік (з першого по третій клас) ОСОБА_4 успішно навчався у Кременчуцькій гімназії № 1 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, а позивач у свою чергу брав активну участь у його шкільному житті. Мати ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , зв`язку із закладом освіти не мала, успіхами і досягненнями сина не цікавилась, батьківські збори не відвідувала. Дані обставини підтверджують копією інформаційної довідки від 11.03.2024 року № 01-23/121.

Як вбачається з характеристики комунального закладу "Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 імені Бориса Серги Полтавської міської ради Полтавської області" від 08.03.2024 року № 01-32/96, ОСОБА_4 є дисциплінованим, старанним, працьовитим учнем та має навчальні досягнення достатнього та високого рівня, а позивач у свою чергу забезпечує належне його виховання та підтримує постійний зв`язок з закладом освіти. Вихованням хлопця займається батько, ОСОБА_1 . Він підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори, підтримує хлопця. Мати не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться навчальними досягненнями, не спілкується з класним керівником та вчителями.

Із довідки "Полтавської дитячо-юнацької спортивної школи № 4" Управління у справах фізичної культури та спорту Полтавської міської ради вбачається, що ОСОБА_4 тренується у відділенні боксу. Батько дитини ОСОБА_1 приймає активну участь у житті ОСОБА_5 , піклується про його здоров`я, підтримує зв`язок із тренерами-викладачами, адміністрацією школи, цікавиться досягненнями та успіхами дитини, безпосередньо водить на тренування та підтримує на змаганнях.

Мати хлопця не приймає участі у спортивному житті сина, не цікавиться успіхами та досягненнями, не підтримує зв`язок з тренерами-викладачами.

Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 10 вересня 2024 року орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 РНОКПП: НОМЕР_1 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

З Висновку вбачається, що заслухавши гр. ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4 , який хоче проживати разом з батьком, так як з матір`ю він не спілкується, врахувавши пояснення гр. ОСОБА_3 , яка підтвердила що самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, розглянувши матеріали даної справи на комісії з питань захисту прав дитини, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради від 22 серпня 2024 року, матеріали, що стосуються даної справи, Виконавчий комітет Подільської районної у місті Полтаві ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дали аналогічні за своїм змістом покази та підтвердили, що позивач самостійно займається вихованням сина, піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально забезпечує дитину, створює всі необхідні умови для отримання дитиною освіти та його розвитку.

Мати ж навпаки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Позивачем було в повній мірі доведено факт ухилення відповідачки від виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, а саме: не виховує дитину, матеріально не утримує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер поведінки відповідачки, її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, ту обставину, що відповідачка тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, повністю ухиляється від виховання своєї дитини, не бажає нести відповідальність за дитину, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення її батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись положення ст. ст. 7, 155, 164 СК України, ст. 10-13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачену суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп..

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07.02.2025 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко