Справа № 953/9102/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2025 року м. Харків м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Дяченка О.М.,
за участю секретаря судових засідань Гавриленко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Березовський Є.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач з 06.06.1987 перебували у шлюбі, який в 2005 був розірваний. У період шлюбу вони набули у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на частину та за відповідачем ОСОБА_2 право власності на частину зазначеного нерухомого майна.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2024 цивільну справу залишено без руху.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.10.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі призначено підготовче засідання.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подавав.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлені своєчасно та належним чином.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подав. В матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідача, зокрема, поштові конверти з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім цього, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, та те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.
06.06.1987 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Московським РАЦ м. Харкова за № 934 (а.с. 5).
23.03.2005 позивач та відповідач розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с. 6).
03.11.1995 відповідач ОСОБА_2 , як покупець та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як продавці уклали Договір № Н4-285 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,4 кв.м., житлова площа 18,9 кв.м. (а.с. 7-8). Вартість квартири в цьому договорі зазначена 250 000 000,00 крб. В подальшому квартира зареєстрована 22.11.1995 в Харьківському міському бюро технічної інвентаризації за №П-2-8665 за відповідачем ОСОБА_2 .
01.12.1995 відповідач ОСОБА_2 та ЖЕД №13 уклали договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 9-10).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 сплачує комунальні платежі пов`язанні з утриманням будинку (а.с.53-58).
Розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації від 26.07.2024 № 513 В «Про перейменування об`єктів топонімії міста Харкова» назву вулиці перейменовано з «вулиця Дружби народів» на «вулиця Соборності України».
Відповідно до довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 11.11.2024 ОСОБА_2 10.03.1966 року значиться як зареєстрована особа за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 40).
Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що в період шлюбу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 набули у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,4 кв.м., житлова площа 18,9 кв.м.
Згідно із ч.2 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в редакції чинній на момент набуття сторонами квартири у власність, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.
Позивач та відповідач спірну квартиру придбали в шлюбі, а тому, суд визнає цю квартиру їх спільною сумісною власністю.
За змістом ч. 1 та 7 ст. 41 Конституції України, ч. 1 та 5 ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (ч. 2 ст. 71 СК України). Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (п. 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності».
Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, оскільки спірна квартира набута сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін, виходячи із принципу рівності часток подружжя у спільному майні, суд вважає, що вказане майно підлягає поділу між ними шляхом визнання за сторонами права власності по 1/2 частині вищезазначеної квартири.
При цьому презумпцію рівності часток не спростовано наявними у матеріалах справи доказами.
Такий розподіл майна буде справедливими, відповідатиме інтересам осіб та не буде порушувати їх прав, відтак позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 730,69 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 265 ЦПК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя, право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,4 кв.м., житлова площа 18,9 кв.м.
Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя, право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,4 кв.м., житлова площа 18,9 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 730,69 (дві тисячі сімсот тридцять, 69) грн.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Дяченко