справа № 165/3817/24
провадження №2/165/155/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанна Степанівна, про розірвання договору довічного утримання,-

встановив:

22.08.2024 позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанна Степанівна, про розірвання договору довічного утримання.

Вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_2 , виповнилось 92 роки. Вона є ветераном праці і учасником війни. Позивачу по справі, ОСОБА_3 , який є ОСОБА_5 , виповнилося 53 роки, він є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує догляду.

З 2011 року позивачі у справі залишилися проживати самі, часто хворіли і потребували стороннього догляду та допомоги. На початку 2012 року, племінник ОСОБА_2 , який є двоюрідним братом позивача ОСОБА_3 , запропонував позивачам свої послуги по забезпеченню утримання та догляду довічно. Договір довічного утримання (догляду) є оплатним, оскільки набувач отримує у власність за цим договором певне майно, а відповідач - необхідне утримання у вигляді відповідних матеріальних благ і послуг. Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння), передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує внаслідок недієздатності.

Позивачі погодилися на пропозицію відповідача і 21 січня 2012 року уклали з ним договір довічного утримання (догляду), який було посвідчено приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанною Степанівною та зареєстровано в реєстрі за №85.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався довічно утримувати позивачів, забезпечувати харчуванням, медичною допомогою, лікарськими засобами, одягом, побутовими послугами, та доглядати за ними, надавати їм необхідну грошову та іншу допомогу, а також підтримувати житлове приміщення у належному стані, здійснювати різні види необхідних ремонтів. Замість цього позивачі передали йому у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Вказує, що відповідач періодично приходив до них та намагався виконувати взяті на себе зобов`язання. Проте, жодної виплати у певній сумі матеріального забезпечення, позивачі відповідно до договору довічного утримання, від ОСОБА_4 , не отримували, а з березня 2022 року він взагалі перестав приходити до них і повністю ігнорує виконання обов`язків, що покладені на нього договором довічного утримання.

Стверджує, що в силу віку та хвороб, позивачам з кожним разом все важче без стороннього догляду.

З березня 2022 року усю необхідну допомогу позивачам надають родичі та сусіди, до яких були змушені звертатись позивачі за допомогою.

Вказує, що з початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, відповідач ОСОБА_4 виїхав за кордон, і з того часу в Україну не повертався, відповідно і повністю відмовився від виконання усіх обов`язків набувача, передбачених оспорюваним договором.

У телефонній розмові, відповідач відмовився урегулювати спір в позасудовому порядку, відмовився надати інформацію щодо свого місця перебування.

Тлумачення п.1 ч.1 ст.755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

В останні роки позивачам все тяжче і вони більше хворіють, та майже увесь свій дохід витрачають на придбання ліків, і комунальні послуги. Вони потребують як і матеріальної підтримки, так і фізичної, яку відповідач не здійснює. За таких обставин позивачі вважає, що існує підстава розірвати укладений з відповідачем Договір довічного утримання в судовому порядку.

Утримання включає в себе забезпечення матеріальними та грошовими ресурсами, при цьому, догляд пов`язується не тільки із наданням матеріальної допомоги, а опосередковується своєрідною участю набувача в житті відчужувача, та повинен охоплювати психологічну підтримку і морально-емоційні відносини між відчужувачем, та набувачем.

Просять розірвати договір довічного утримання (догляду) від 21 січня 2012 року, укладений ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанною Степанівною, зареєстрований в реєстрі за №85. Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме визнати за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності на належну їм по 1/2 (одній другій) частці за кожним квартиру АДРЕСА_1 і скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанною Степанівною, за договором довічного утримання (догляду) від 21.01.2012 року. Також просили стягнути судові витрати з відповідача на користь позивачів.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові, просила їх задоволити. Наголосила, що відповідач ОСОБА_4 в червні 2022 року перетнув державний кордон та по сьогоднішній день перебуває за межами України. Відповідно не виконує умови договору довічного утримання, що є підставою для розірвання укладеного договору.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином на зареєстровану адресу проживання та через судовий виклик на вебсайті суду (а.с.59). Правом подачі відзиву на позов, не скористався.

Приватний нотаріус Бобак Ж.С. у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.38) .

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які пдітердили доводи позивача, дослідивши письмові докази, надані позивачем на підтвердженням вимог, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належало по частці кожному квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого приватизаційним відділом Нововолинського управління житлово-комунального господарства 03.01.1994 року, зареєстрованого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 17.01.1994, та свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Матвіюк Р.Ф. 30.08.2005 за реєстровим №1-3661 та №1-3663, право власності зареєстровано КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 10.10.2005 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

21 січня 2012 року між відчужувачами - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та набувачем ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання (догляду), який було посвідчено приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Ж.С. та зареєстровано в реєстрі за № 85 (9-11,13).

У зв`язку з посвідченням договору довічного утримання, приватним нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного у договорі майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачам до припинення чи розірвання договору. Вказана заборона зареєстрована в реєстрі за №86,87 (а.с.11 зворот,14,15).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , підстава виникнення права власності договір довічного утримання від 21.01.2012 (а.с.12.)

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договорудовічного утримання (догляду) набувач зобов`язується здійснювати утримання (догляд) відчужувачів, зокрема: надавати побутові послуги, виконувати різні види ремонтних робіт, поточний ремонт квартири, нести витрати на придбання для відчужувачів лікарських засобів, забезпечити надання відчужувачам медичної допомоги удома лікарями загального профілю, та лікарями-спеціалістами, щотижнево забезпечувати відчужувачів продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем їхнього проживання та оплати вартості, організації щоденного харчування відчужувачів, забезпечувати один раз на три роки демісезонним та зимовим одягом та взуттям.

Відповідно до п. 3.1. цього договору, матеріальне забезпечення, яке щомісяця має надаватися відчужувачам, оцінюється сторонами в сумі 800 гривень, що підлягає індексації (п.3.2)

Позивачі у позові та представник позивачів у судовому засіданні ствердили, що відповідач ОСОБА_4 після підписання цього договору, а саме з 21.01.2012, не виконує свої зобов`язання за договором.

Згідно з п. 8.1 договору, зазначений договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу кожного із відчужувачів окремо, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків або на вимогу набувача.

Відповідно до ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Згідно з ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

Договір довічного утримання (догляду)може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що підставою для розірвання договору довічного утримання на вимогу відчужувача є невиконання (неналежне виконання) набувачем тих обов`язків, які безпосередньо передбачені договором.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Отже, відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину в судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов.

Так, позивачі посилаються на те, що ОСОБА_4 обов`язків за спірним договором довічного утримання не виконував, з червня 2022 року перебуває за межами України, не вчиняв будь-яких дій на виконання оспорюваного договору, що слугує підставою для розірвання останнього.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України від 18.11.2024 (а.с.50) ОСОБА_4 23.06.2022 перетнув державний кордон через пункт пропуску Угринів. Інформації про в`їзд ОСОБА_4 в Україну, немає.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відчужувачам за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання про розірвання такого правочину в судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов. Саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України надати суду докази відсутності тих обставин, на які посилається позивач (постанова КЦС ВС від 27 листопада 2024 року у справі № 461/3295/21).

У постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/11230/20 КЦС ВС акцентував, що в разі належного виконання умов договору довічного утримання саме відповідач (набувач) має можливість надати відповідні докази цього, тому що позивач (відчужувач) у такому випадку позбавлений об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору щодо сплати щомісячного грошового утримання, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Допитані у якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в суді ствердили, що відповідач ОСОБА_4 не виконує свої зобов`язання за договором довічного утримання. З червня 2022 року не відвідує позивачів, не надає їм будь-якої допомоги. Крім того, зазначили, що їм відомо, що ОСОБА_4 , виїхав за межі України та немає наміру повертатись. Наголосили, що позивачі потребують сторонньої допомоги через свій похилий вік та стан здоров`я. Свідок ОСОБА_7 показала, що вона приїжджає до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 два рази на тиждень та допомагає їм по господарству і надає іншу допомогу, приносить продукти харчування, готує їжу. При цьому відповідача жодного разу у позивачів вона не бачила . Свідок ОСОБА_6 також показала, що провідує позивачів, на їх прохання, придбаває для них продукти харчування, ліки. Відповідач до ОСОБА_8 не проходить давно. Коли ще був в Україні, то рідко на нетривалий час навідувався до них.

Позивачі звернулися до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання укладеного між ними та відповідачем з підстав невиконання останнім умов договору. Відповідачем твердження позивача, жодним чином не спростовані доводи позивачів про невиконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань.

За таких обставин, з урахуванням показань свідків, суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, які не спростовуються відповідачем та дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору довічного утримання (догляду).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У розумінні положень наведеної норми права при наявності рішення про розірвання договору довічного утримання, тобто скасування документу на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, саме до повноважень державного реєстратора віднесено скасування запису про держану реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки управі власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця)про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; смертю відчужувача за договором довічного утримання(догляду), спадковим договором або смертю другого з подружжя, що уклали спадковий договір; смертю другого з подружжя, яке склало спільний заповіт подружжя; відчуженням майна, переданого під виплату ренти; спливом строку, на який накладено заборону відчуження; рішенням суду; судовим рішенням про скасування рішення суду проголошення фізичної особи померлою, про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських права бо відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; зверненням органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; в інших випадках, встановлених законодавством.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме договір довічного утримання (догляду) від 21 січня 2012 року, укладений ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанною Степанівною, зареєстрований в реєстрі за №85, розірвати, та застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, визнавши за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності на належну їм по 1/2 (одній другій) частці за кожним квартиру АДРЕСА_1 , і скасувати заборону відчуження вищевказаної квартири, накладену приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанною Степанівною, за договором довічного утримання (догляду) від 21.01.2012 року.

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується документально (а.с.24) та беручи до уваги, що позивач ОСОБА_3 звільнений при подачі позову від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 610, 651, 744, 755, 756 ЦК України, ст. ст. 4, 30, 60,175,177, 280-282 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду) від 21 січня 2012 року, укладений ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанною Степанівною, зареєстрований в реєстрі за №85.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме визнати за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності на належну їм по 1/2 (одній другій) частці за кожним квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Жанною Степанівною, за договором довічного утримання (догляду) від 21.01.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду виготовлений 06 лютого 2025 року.

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК