Дата документу 31.01.2025Справа № 2-4513/11
Провадження № 4-с/554/4/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Титаренко Д.В.

за участю представника боржника Антонової В.М., представника приватного виконавця Гниди Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтава матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа Акціонерне товариство «Мегабанк»,-

в с т а н о в и в :

Боржник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Антонова В.М., звернулася до суду зі скаргою, в якій визначила заінтересованою особою стягувача АТ «Мегабанк», приватного виконавця Райду О.С., та прохала:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича від 28.05.2024 у виконавчому провадженні № 75158691 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 12.09.2013 року по справі № 2/1622/1485/2012;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича від 28.05.2024 у виконавчому провадженні № 75158691 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за виконавчим листом від 12.09.2013 року по справі № 2/1622/1485/2012;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича від 28.05.2024 у виконавчому провадженні № 75158691 про стягнення з боржника основної винагороди за виконавчим листом від 12.09.2013 року по справі № 2/1622/1485/2012;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича від 28.05.2024 у виконавчому провадженні № 75158691 про арешт коштів боржника за виконавчим листом від 12.09.2013 року по справі № 2/1622/1485/2012.

В обґрунтування скарги вказала, що 23 лютого 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави ухвалено рішення № 2/1622/1485/2012, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 27 288 доларів 57 центів США, та заборгованість за відсотками в сумі 2137 доларів 71 цент США, що загалом в гривневому еквіваленті на день розгляду справи в суді складає 235 030 грн. 64 коп. 13 червня 2012 року Апеляційний суд Полтавської області рішення суду першої інстанції залишив без змін. 24 жовтня 2012 року ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 червня 2012 року в частині стягнення відсотків по кредиту, штрафів та пені і в цій частині направив на новий розгляд. Інша частина рішення про стягнення основної суми боргу набрала законної сили. Таким чином, рішення Октябрського районного суду м. Полтави в частині стягнення 27 288 доларів 57 центів США, що в гривневому еквіваленті на день розгляду справи становило 218 032 грн. 95 коп. (за курсом 1 дол. США 7,9899 грн.) набрало законної сили 24 жовтня 2012 року.

12 вересня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист по стягненню солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суми боргу. 19 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52254742. Оскільки у виконавчому листі від 12.09.2013 резолютивна частина рішення суду була вказана не в повному обсязі, що впливало на його виконання та значно збільшувало боргові зобов`язання перед стягувачем, боржник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа 2/1622/1485/2012 від 12.09.2013 таким, що не підлягає виконанню. 16 травня 2017 року ухвалою Октябрського районного суду Полтавської області у справі № 2-4513/11 виконавчий лист від 12.09.2013 визнано таким, що не підлягає виконанню. 26 липня 2017 року Апеляційний суд Полтавської області рішення суду першої інстанції у справі № 2-4513/11 скасував, постановивши ухвалу, якою відмовив у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Роз`яснив про необхідність звернення із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі. Октябрський районний суд м. Полтави ухвалою від 12.01.2018 у справі № 2-4513/11 задовольнив заяву боржника про виправлення помилки у виконавчому листі шляхом внесення змін у резолютивну частину виконавчого листа та викладення її в такій редакції: «Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 27288 доларів 57 центів США, що в гривневому еквіваленті на день розгляду справи в суді складає 218032 грн. 95 коп.» Після цього, виконавчий лист від 12.09.2013 перебував на примусовому виконанні державного виконавця ВПВР у Полтавській області Східного МУЮ (ВП № 39795063).

03 жовтня 2024 року після ознайомлення з матеріалами ВП № 75158691 стало відомо, що 18.04.2024 державний виконавець ВПВР у Полтавській області Східного МУЮ повернув виконавчий лист від 12.09.2013 стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 24.05.2024 стягувач АТ «МЕГАБАНК», в особі представника адвоката Савчука О.Г., звернувся до приватного виконавця Райди О.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 12.09.2013. Приватний виконавець Райда О.С. постановою від 28.05.2024 відкрив виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа від 12.09.2013 (ВП № 75158691). Додатково, 28.05.2024 приватний виконавець Райда О.С. виніс постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (600 грн); про стягнення з боржника

основної винагороди (16973,42 грн); про арешт коштів боржника. Проте, стягувач АТ «МЕГАБАНК» подав приватному виконавцю виконавчий лист від 12.09.2013 без врахування виправлених помилок згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12.01.2018 у справі № 2-4513/11, де була визначена сума коштів в гривні. Вказує, що ухвала суду про виправлення помилок у виконавчому листі є невід`ємою частиною виконавчого документа і має бути подана разом з виконавчим листом для примусового виконання. Без подання такої ухвали (або подання нового виконавчого листа з урахуванням виправлених помилок) такий виконавчий лист не може бути прийнятий до примусового виконання, а відкриття виконавчого провадження та вчинення інших виконавчих дій передчасне. Приватний виконавець Райда О.С. вказані обставини не перевірив, внаслідок чого вніс до постанови про відкриття виконавчого провадження відомості, які не відповідають резолютивній частині рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий лист. Вказана у постанові про відкриття виконавчого провадження сума заборгованості не доведена і визначена виключно на підставі заяви представника стягувача, не узгоджується з судовим рішенням. Боржнику на її запит було повідомлено Банком про відсутність заборгованості на даний час.

Також зазначає, що під час прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець Райда О.С. не звернув увагу на статус стягувача АТ

«МЕГАБАНК», щодо якого з 21.07.2022 розпочато процедуру ліквідації банку, а тому на підставі п. 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був повернути виконавчий лист від 12.09.2013 без прийняття до виконання.

Вважає, що постанова від 28.05.2024 про відкриття виконавчого провадження № 75158691 винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та має бути скасована. У випадку скасування постанови про відкриття виконавчого провадження мають бути скасовані і похідні постанови (про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (600 грн); про стягнення з боржника основної винагороди (16973,42 грн); про арешт коштів боржника).

Крім того, вказує, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2024 боржник не отримувала, з невідомих причин, що підтверджується інформацією з матеріалів виконавчого провадження № 75158691, в яких відсутні докази направлення такої постанови приватним виконавцем боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Про суть виконавчого провадження, підставу його відкриття та допущені порушення сторона Боржника дізналась лише після того, як представник ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження 03 жовтня 2024 року. Тому з цієї дати має обчислюватись десятиденний строк, передбачений ч. 1 ст. 449 ЦПК, на подання скарги.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі.

Від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди О.С. до суду надійшов відзив на скаргу, в якому заперечує проти скарги в повному обсязі і вважає

доводи викладені в скарзі необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що у його провадженні перебуває ВП №75158691 щодо примусового виконання Виконавчого листа № 2/1622/1485/2012, який 12.09.2013 року видав Октябрський районний суд м. Полтави, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 27 288 доларів 57 центів США. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Згідно з п. 1 ч.ч. 1, 5 п`ятою ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Саме тому, керуючись нормами ЗУ «Про виконавче провадження», отримавши від стягувача 28.05.2024 року заяву про відкриття виконавчого провадження №1893 від 24.05.2024 р. та оригінал виконавчого листа №2/1622/1485/2012 від 12.09.2013 р., ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2024 р. ВП №75158691. На підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», в день відкриття виконавчого провадження, ним було винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди. В подальшому в ході виконання виконавчого провадження №75158691 в порядку, передбаченому ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», 02.08.2024 року було винесено постанову про арешт коштів боржника. Підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та невиконання рішення суду у розмінні ч.3, ч.4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» у нього, як приватного виконавця, не було. Також вище наведене вказує на відсутність порушень з боку приватного виконавця щодо неврахування виправлених помилок згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12.01.2018 у справі №2-4513/11, де була визначена сума коштів в гривні. Так, приватний виконавець при відкритті провадження керувався виключно нормами чинного законодавства України та наданими до виконання стягувачем оригіналами документів. Також сума до стягнення та валюта не змінювалася, дані обставини не вплинули на хід виконання та на збільшення боргових зобов`язань боржника, про що помилково зазначає скаржник. Крім того, зазначення у виконавчому документі суми до стягнення в іноземній валюті і є основою для виконання, так як гривневий еквівалент хоч і має бути зазначений, але фактичне стягнення проводиться саме в іноземній валюті. Дане твердження підтверджується судовою практикою, зокрема, але не виключно правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що висловлена у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18).

Щодо тверджень скаржника з приводу обов`язку повернення приватним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документа стягувачу на підставі п. 11 ч.4 ст. 4 «Про виконавче провадження», то скаржник підмінює поняття та неправильно трактує норми Закону у виконавчому провадженні №75158691. Так, щодо стягувача АТ «Мегабанк» дійсно згідно рішення Правління Національного банку України від 21 липня 2022 року № 362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 липня 2022 року №506 «Про початок процедури ліквідації АТ «МЕГАБАНК» розпочато процедуру ліквідації Банку. Але виконавчий документ та заява про відкриття виконавчого провадження подані представником стягувача з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так як в матеріалах виконавчого провадження №75158691, з документів наданих представником стягувача, слідує, що АТ «Мегабанк» в ліквідації, а документи виконавчого провадження подано через адвоката Савчука О.Г. на підставі довіреності №10 підписаної Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк» Білою І.В., яка діє від імені Банку в якості уповноваженої особи на ліквідацію Банку на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №506 від 21.07.2022 р. «Про початок процедури ліквідації АТ «Мегабанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Тобто посилання скаржника, як на підставу повернення виконавчого документа стягувачу, на дану норму закону є некоректним, бо саме за вольовими рішенням (діями) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб -уповноваженої особи, було відкрите виконавче провадження №75158691, а не самим АТ «Мегабанк» до чи під час прийняття Фондом рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку. Також вказує, що норма п. 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» стосується випадків коли банк виступає боржником з метою проведення заходів щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку. Таким чином, Фонд гарантування вкладів через свого представника вчинив дії направлені на стягнення заборгованості з боржника банку шляхом передачі на виконання виконавчого документу приватному виконавцю, тому висновок скаржника про наявність підстав для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі п. 11, ч. 4 с. 4 Закону України «Про виконавче провадження» є хибним.

Щодо пропуску скаржником строку подачі скарги до суду зазначає, що Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Скаржник (боржник) був повідомлений про відкриття виконавчого провадження вчасно та у спосіб передбачений чинним законодавством. Вважає, що строк на подання скарги минув, а скаржник у розумінні ч. 2 ст. 449 ЦПК України, не звертається до суду з клопотанням про поновлення строку, як пропущеного з поважних причин та намагається ввести Суд в оману зазначаючи про непоінформованість скаржника про виконавче провадження №75158691 аж до моменту ознайомлення 03.10.2024 року.

Від представника стягувача АТ «Мегабанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк» Білої І.В. Герасимчука І.А. до суду надійшли заперечення на скаргу, в яких зазначає, що АТ «МЕГАБАНК» не визнає скаргу в повному обсязі. Зазначає, що 02.06.2022 Правлінням Національного Банку України прийнято рішення № 261-рш/БТ «Про віднесення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 383 «Про запровадження в АТ «МЕГАБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким в АТ «МЕГАБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «МЕГАБАНК», визначені ст.ст. 37-39 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу запровадження тимчасової адміністрації управління раннього реагування департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків - Штогріній І.В. У подальшому, Правлінням Національного Банку України прийнято рішення від 21.07.2022 № 362-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МЕГАБАНК», на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.07.2022 № 506 «Про початок процедури ліквідації АТ «МЕГАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації АТ «МЕГАБАНК» з 22.07.2022 по 21.07.2025 та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «МЕГАБАНК» провідному професіоналу з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій І.В. строком на три роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно. Інформація про запровадження в установі АТ «МЕГАБАНК» процедури ліквідації була опублікована в засобах масової інформації, на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та, крім того, офіційно зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Окрім того, відповідно до листа Міністерства юстиції України № 66031/81054-33- 22/20.4.1 від 09.08.2022, інформацію про початок процедури ліквідації АТ «МЕГАБАНК» було доведено до відома структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері примусового виконання та приватних виконавців. За таких обставин, Банк перебуває в стані припинення. Зазначає, що Скаржник хибно вважає, що законодавцем визначено обов`язок державного/приватного виконавця повертати виконавчий документ стягувачу, на підставі п.11 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому посилається на положення Законів України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», «Про банки і банківську діяльність». Аналізуючи положення Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», слід дійти висновку, що п. 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» стосується саме Банку, в якому здійснюється тимчасова адміністрація або ліквідація, що здійснюється відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". У разі трактування норм в розумінні скаржника, Банк позбавляється права на виконання рішення суду, що суперечить ст. 129-1 Конституції України, тому як іншого способу виконання рішень суду чинним законодавством не передбачено.

Також вказує, що зобов`язання між сторонами виникло саме в іноземній валюті -доларах США, стягнення заборгованості повинно відбуватись в доларах США. Крім того, наявність зазначення у виконавчому документі припису визначені в іноземній валюті, а саме: доларах США, що само по собі невелює факт зміни способу виконання рішення суду. З посиланням на норми Конституції України та Цивільного Кодексу України вказує, що виконання за виконавчим листом повинне здійснюватися в іноземній валюті, а сам припис «що в гривневому еквіваленті на день розгляду справи в суді складає 218032 грн. 95 коп.» не змінює ані способу, ані порядку виконання рішення суду. Крім того, станом на дату подання заперечень заборгованість за рішенням суду не непогашена.

Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року витребувано у АТ «Мегабанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк» Білої І.В. належним чином засвідчені копії договору або документу щодо іншого правочину щодо відступлення АТ «Мегабанк» права вимоги до ОСОБА_3 заборгованості за виконавчим листом від 12.09.2013 р., виданого Октябрським районним судом м.Полтави по справі № 2/1622/1485/2012.

18.12.2024 року на виконання вимог ухвали представник стягувача АТ «Мегабанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк» Білої І.В. ОСОБА_4 надав до суду копію нотаріального договору № GL1N426240/2 «про відступлення прав вимог» від 03 вересня 2024 року та Витяг з додатку № 1 до Договору № GL1N426240/2 про відступлення прав вимоги, укладений 03 вересня 2024 року.

07.01.2025 року представник скаржника ОСОБА_5 надіслала до суду додаткові пояснення, в яких вказала, що отримала відповідь на адвокатський запит від АТ «Мегабанк», з якого слідує, що на виконання рішення Фонду від 17.06.2024 року № 670 відбувся продаж активів АТ «Мегабанк», до складу пулу входив Кредитний договір № 19/2007 від 09.02.2007 укладений з ОСОБА_2 , в забезпечення виконанння зобов`язань за яким був укладений Договір поруки № 19/207-П від 08.02.2007 року з ФО ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 не була і не є боржником АТ «Мегабанк», але виступала поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_2 за Кредитним договором № 19/2007 від 09.02.2007 року. Відповідно ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ «Мегабанк», але несе відповідальність в рамках укладеного Договоур поруки № 19/207-П від 08.02.2007 року. Зазначає, що договір поруки є додатковим до основного договору. Виконавчий лист у ВП № 39795063 виписаний одночасно на двої осіб про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є боржниками. Тому є хибним доводи АТ «Мегабанк», що проданим є лише борг ОСОБА_2 та що ОСОБА_1 не є боржником. Отже, матеріали справи справи підтверджують відсутність заборгованості у ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_5 скаргу підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.

Представник приватного виконавця Гнида Ф.А. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, з підстав, викдадених у скарзі.

Представник стягувача АТ «Мегабанк» у суджове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали скарги, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2012 року № 2/1622/1485/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 27 288 доларів 57 центів США, та заборгованість за відсотками в сумі 2137 доларів 71 цент США, що загалом в гривневому еквіваленті на день розгляду справи в суді складає 235 030 грн. 64 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13 червня 2012 року вказане рішення суду залишено без змін.

24 жовтня 2012 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 червня 2012 року скасовано в частині стягнення відсотків по кредиту, штрафів та пені і в цій частині направив на новий розгляд до Октябрського районного суду м. Полтави. У решті судові рішення залишені без змін.

12 вересня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист по стягненню солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суми боргу.

19 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52254742.

16 травня 2017 року ухвалою Октябрського районного суду Полтавської області у справі № 2-4513/11 виконавчий лист від 12.09.2013 визнано таким, що не підлягає виконанню.

26 липня 2017 року Апеляційний суд Полтавської області рішення суду першої інстанції у справі № 2-4513/11 скасував, постановивши ухвалу, якою відмовив у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Роз`яснив про необхідність звернення із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.01.2018 у справі № 2-4513/11 задоволено заяву боржника про виправлення помилки у виконавчому листі шляхом внесення змін у резолютивну частину виконавчого листа та викладення її в такій редакції: «Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 27288 доларів 57 центів США, що в гривневому еквіваленті на день розгляду справи в суді складає 218 032 грн. 95 коп.»

В подальшому виконавчий лист № 2/1622/1485 від 23.02.2012 року перебував на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП № 39795063).

Постановою головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадирем Д.Г. від 18.04.2024 року виконавчий лист про стягнення з боржника на користь ПАТ «Мегабанк» боргау у сумі 218 117, 54 грн. солідарно повернуто стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

28.05.2024 року за вх. №829 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди О.С. надійшла заява представника АТ «Мегабанк» Савчука О., який діяв за довіреністю від АТ «Мегабанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк» Білої І.В., про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м.Полтави № 2/1622/1485 від 23.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» заборгованості у розмірі 169734, 24 грн. До заяви також долучено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2024 року № ВП 39795063 та виконавчий лист Октябрського районного суду м.Полтави № 2/1622/1485 від 23.02.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 27288 доларів 57 центів США із відміткою державного виконавця про повернення виконавчого листа на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», борг 169 734, 24 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, що слідує зі змісту ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадежння».

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з нормами ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження,

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Судом встановлено, що на виконання джо приватного виконавця Райди О.С. надійшов виконавчий лист № 2/1622/1485 виданий Октябрським районним судом м.Полтави 23.02.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 27288 доларів 57 центів США, із відміткою державного виконавця про повернення виконавчого листа на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», борг 169 734, 24 грн., який містив всі відомості, наявність яких передбачена ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості, повноважень та обов`язку виконавця при вирішенні питання про прийняття виконавчого документа до виконання здійснювати перевірку інших даних, окрім зазначених у ст. 4 Закону, зокрема, відповідності виконавчого листа резолютивній частині рішення суду та повертати виконавчий документ без виконання з цих підстав.

Неврахування приватним виконавцем на стадії відкриття виконавчого провадження ухвали суду про внесення виправлень до виконавчого листа, якої до заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем долучено не було, не свідчить про неправомірність дій приватного виконавця.

Так, відповідно до ч. 6 Інструкції з організації про примусове виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, у разі надання такої ухвали суду про виправлення помилки приватному виконавцю стороною виконавчого провадження, такі виправлення можуть бути враховані на стадії виконання виконавчого листа.

Щодо доводів стягувача про відсутність заборгованості за виконавчим листом за ОСОБА_1 станом на дату відкриття виконавчого провадження суд зазначає, що приватний виконавець враховує надані стягувачем та боржником дані щодо погашення заборгованості в ході виконання судового рішення, а тому порушень вимог ЗУ «Про виконавче провадження» в його діях на час відкриття виконавчого провадження судом не встановлено.

Таким чином, приватний виконавець під час відкриття виконавчого провадження діяв у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадежння», а тому постанови про відкриття виконавчого провадження та відповідно як похідні постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за виконавчим листом, про стягнення з боржника основної винагороди за виконавчим листом та про арешт коштів боржника за виконавчим листом від 12.09.2013 року по справі № 2/1622/1485/2012 є законними та скасуванню не підлягають.

Також суд вважає безпідставними доводи скаржника щодо наявності підстав для повернення виконавчого документу, відповідно до п.11 ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до п.11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку .

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних

осіб» фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження, визначені частиною другою статті 37 та статтею 38 цього Закону.

Згідно до п. 1 ч. 2статті 37 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду в разі делегування їй всіх або частини повноважень Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Згідно ч.6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами

виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа,

держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних

виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Дійсно, згідно рішення Правління Національного банку України від 21 липня 2022 року № 362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Мегабанк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 липня 2022 року №506 «Про початок процедури ліквідації АТ «МЕГАБАНК» розпочато процедуру ліквідації Банку.

Разом з тим, із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавчий документ та заява про відкриття виконавчого провадження подані представником стягувача з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки документи виконавчого провадження подано через адвоката Савчука О.Г. на підставі довіреності №10 підписаної Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк» Білою І.В., яка діє від імені Банку в якості уповноваженої особи на ліквідацію Банку на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №506 від 21.07.2022 р. «Про початок процедури ліквідації АТ «Мегабанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Таким чином, саме на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,-

уповноваженої особи, було відкрите виконавче провадження №75158691, а не самим АТ «Мегабанк» до чи під час прийняття Фондом рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Окрім того, норма п. 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» стосується випадків коли банк виступає боржником з метою проведення заходів щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

З огляду на викладене, саме Фонд гарантування вкладів через свого представника вчинив дії направлені на стягнення заборгованості з боржника банку шляхом передачі на виконання виконавчого документу приватному виконавцю, тому підстави для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі п. 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» були відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги за безпідставністю.

При цьому, суд зазначає, що твердження приватного виконавця щодо пропуску стягувачем строку для подання скарги є недоведеним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Приватний виконавець надав до суду копію Списку відправлених рекомендованих листів від 29.05.2024 року, вказуючи у судовому засіданні, що вмістом вкладення була саме постанова про відкриття виконавчого провадежння. Однак доказів цьому не надав. Також із роздруківки відстеження рекомендованого листа по трекінгу 010 на ім`я ОСОБА_1 не вбачається, що остання отримала вказану постанову.

Із копії матеріалів виконавчого провадження № 75158691 вбачається, що представник стягувача Аннтонова В.М. ознайомила з матеріалами ВП 03.10.2024 року та протягом 10 денного строку подала скаргу.

Таким чином, приватним виконавцем не доведено, що стягувач дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав раніше, а тому строк подання скарги нею не пропущений.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України,суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа Акціонерне товариство «Мегабанк» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Повний текст ухвали складено 05 лютого 2025 року.

Суддя Л.І.Савченко