провадження № 22-ц/824/3449/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд:

позбавити відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат мотивувала тим, що з 29 серпня 2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 23 липня 2020 року розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області. Від шлюбу мають спільну малолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дочка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно з висновком комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку особи від 28 липня 2023 року №ІРЦ-85988/2023/439599 дочці встановлено діагноз - функціональні труднощі помірного прояву (мовленнєва функція). Відповідно до висновку їй призначено психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги, а саме: заняття з вчителем-логопедом упродовж інклюзивного навчання 3 рази на тиждень та додаткові заняття з логоритміки (корекція мовлення) упродовж інклюзивного навчання.

Крім того, позивач витрачає кошти в розмірі 1 000 грн на позашкільний розвиток дочки, яка навчається в танцювальному класі спортивно-бальних танців КДЮШС «Квартал».

Станом на 01 листопада 2023 року на позашкільний розвиток дитини витратила 2 000 грн. Вказує, що такі витрати пов`язані з всебічним розвитком дитини, а тому підлягають стягненню з відповідача 50% від зазначених витрат, у зв`язку з чим, звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. У межах справи №760/28291/23 залишено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивачка ОСОБА_1 18 жовтня 2024 року через систему Електронний суд подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Підтримавши доводи позовної заяви, апелянт вказала на хибність висновків суду першої інстанції та неправильну оцінку наявним у справі доказам в частині часткової відмови в стягненні заборгованості.

Зокрема, судом не перевірено та не враховано майнового стану відповідача і те, чи є істотні обставини, які могли б унеможливити виконання останнім своїх батьківських обов`язків щодо участі у додаткових витратах на дітей.

Необхідність несення додаткових витрат на дитину обумовлена насамперед розвитком творчих здібностей дитини.

На підтвердження доводів щодо понесення додаткових витрат на дітей ОСОБА_1 надала довідки про навчання в танцювальному класі спортивно-бальних танців КДЮШС «Квартал», на що витрачає 1000,00 грн. на місяць.

Зауважила, що дитина має функціональні труднощі помірного прояву (мовленнєва функція), та схильність до танців, де в процесі взаємодії з іншими дітьми, викладачем, намагається правильно вимовляти слова, контактувати з партнерами по танцям, що в свою чергу сприяє виправленню вказаного мовленнєвого недоліку. Дитина після занять приходить радісна додому, та активно спілкується словами, розповідає про опановані елементи в танцях, про отримані танцювальні навички.

Додатково, у зв`язку з тривалим розглядом справи, просила винести окрему ухвалу щодо судді Ішуніної Л.М. та направити її до ВРП для розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвала про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги були надіслані за адресою проживання ОСОБА_2 , рекомендоване поштове повідомлення вручено адресату 31 грудня 2024 року, що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 червня 2020 року у справі №234/5713/20. Від шлюбу мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28 лютого 2018 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів загальна заборгованість по аліментам у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , згідно з судовим наказом Краматорського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2020 року, станом на 01 липня 2023 року становить 94 349,80 грн.

Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні, що не заперечується відповідачем та підтверджується довідками від 03 жовтня 2023 року №3009- та № 3009- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У позовній заяві позивач зазначає, що остання несе додаткові витрати на дитину щодо її навчання в танцювальному класі, що підтверджується довідкою, виданою директором КДЮШС «Квартал», відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в танцювальному класі спортивно-бальних танців КДЮСШ «Квартал» в філіалі за адресо: АДРЕСА_1 у тренера ОСОБА_4 . Щомісячний членський внесок становить 1 000 грн на місяць з 01 жовтня 2023 року.

Згідно з платіжною інструкцією №0.0..1 від 01 листопада 2023 року позивач сплатила на користь КДЮШС «Квартал» членський внесок в розмірі 2 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що понесені позивачем витрати не викликані особливими обставинами, передбаченими частиною першою статті 185 СК України, оскільки нею не доведено, що заявлені витрати, обумовлені розвитком здібностей дитини. Крім того, не надано доказів на підтвердження того, що між сторонами були узгоджені питання щодо навчання дочки у танцювальному класі, тобто гурток був обраний позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, декларує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України визначає декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, щодо передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 та узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 26 вересня 2018 року по справі №569/6838/15-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання доньки, позивач послалась на її захворювання.

За даними висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 28 липня 2023 року №ІРЦ-85988/2023/439599, ОСОБА_5 , 2018 року народження, має функціональні труднощі помірного ступеня прояву (мовленнєва функція). Фізичний розвиток дитини рекомендовано покращити за рахунок фізичного навантаження з урахуванням індивідуальних особливостей; вправи на профілактику плоскостопості: ходьба по піску, гальці, рефлекторному килимку; вправи на розвиток дрібної моторики; вправи на формування ритмічності рухів (повторюваності та чергування); розвиток координації обох рук; рук і ніг; пальчикова гімнастика; вправи на розвиток координаційних здібностей.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, не надав їм належної оцінки, а тому помилково вважав, що понесені позивачем витрати не викликані особливими обставинами, передбаченими частиною першою статті 185 СК України, адже танці як раз і обумовлюють розвиток координації та формують ритмічність рухів, покращення чого рекомендовано спеціалістами малолітній доньці сторін у зв`язку з її захворюванням.

Крім того, враховуючи розмір понесених витрат позивачкою на розвиток доньки у сумі 2 000,00 грн, підтвердження матеріалами справи, що відповідач фактичної участі у її утриманні та забезпеченні не бере (наявна заборгованість з аліментів), колегія суддів вважає, що за обставинами цієї справи, відсутність узгодження між батьками навчання у танцювальному класі та одноосібне обрання ОСОБА_1 гуртка для доньки, не має визначального значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Ураховуючи, що позов та апеляційна скарга підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону, з ОСОБА_2 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 1 073,00 грн. та за подання до суду апеляційної скарги - 1 610,40, а всього 2 684,00 грн.

Відповідно до частин 1, 10 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Тобто, даною нормою передбачено право, а не обов`язок суду постановити окрему ухвалу.

Розглянувши заяву апелянта, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 (одна тисяча гривень) 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 1 073,00 грн. та за подання до суду апеляційної скарги у розмірі 1 610,40, а всього 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири тисячі гривень) 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова