П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого2025 року м. Київ

Справа №760/4965/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/912/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В. за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Верещінської І.В. 11 березня 2024 року в м. Києві, за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішення у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойчук О.В,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність органу примусового виконання, в якій просила:

вважати поважними причини пропуску подання скарги на дії державного виконавця та відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойчука О.В. щодо вчинення виконавчих дій, прийняття виконавчих рішень відносно ОСОБА_2 та поновити його;

визнати протиправною постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 від 23 січня 2017 року ВП НОМЕР_4, скасувати її;

визнати протиправною постанову від 25 січня 2017 року відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП НОМЕР_5 про арешт всього майна ОСОБА_1 скасувати її;

визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойчука О.В. щодо розшуку майна боржника від 16 січня 2024 року ВП НОМЕР_3, скасувати її;

визнати протиправною вимогу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Бойчук О.В. від 23 січня 2024 року НОМЕР_3 вих.№3133 щодо надання оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,VIN НОМЕР_2 та забезпечення безперешкодного доступу ОСОБА_3 для проведення опису даного автомобіля, з метою його подальшої реалізації; надання технічної документації на житловий будинок загальною площею 56.4 м.кв., розташований за адресою: АДРЕСА_1 для проведення опису даного житлового будинку з метою його подальшої реалізації; надання технічної документації на житловий будинок загальною площею 376, 5 м.кв., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та забезпечити безперешкодний доступ ОСОБА_3 для проведення опису даного житлового будинку, з метою його подальшої реалізації та скасувати її;

зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойчука у провадженні якого знаходиться ВП НОМЕР_4 про стягнення виконавчого збору у розмірі 539173,51 грн з ОСОБА_2 , закрити його.

В обґрунтування своїх вимог про поновлення строку на оскарження вказаних постанов зазначає, що повний пакет матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_1 отримала лише 17 лютого 2024 року та вважає, що строк на подання скарги має бути поновлено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 в задоволенні вимоги про поновлення строку на подачу скарги.

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 на бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи: Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойчук О.В. в частині оскарження:

постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 від 23 січня 2017 року ВП НОМЕР_4;

постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 25 січня 2017 року ВП НОМЕР_3 про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору НОМЕР_4 від 23 січня 2017 року відносно ОСОБА_1 ;

постанови від 25 січня 2017 року відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП НОМЕР_5 про арешт всього майна ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи: Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойчук О.В. в частині оскарження:

постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойчука О.В. щодо розшуку майна боржника від 16 січня 2024 року ВП НОМЕР_3;

вимоги старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Бойчук О.В. від 23 січня 2024 року НОМЕР_3.

Призначено вказану скаргу до судового розгляду об 11 год. 00 хв. 18 квітня 2024 року в приміщенні Солом`янського районного суду м. Києва, вул. Максима Кривоноса, 25, каб. 15.

Відмовляючи в поновленні строку на подання скарги та залишаючи її в частині без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , звернулась зі скаргою 27 лютого 2024 року та оскаржує бездіяльність органу примусового виконання, про яку її представнику ОСОБА_5 , який діяв від її імені, стало відомо з 03 жовтня 2018 року, а тому суд вважав, що ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду із вказаною скаргою в частині визнання протиправними та скасування постанов від 23 січня 2017 року та від 25 січня 2017 року.

Крім того, суд вказав на те, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , не обґрунтовує поважність пропуску строку з 03 жовтня 2018 року по 28 лютого 2024 року. За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що вимога ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , про поновлення строку на подачу скарги в цій частині не підлягає задоволенню, а сама скарга підлягає залишенню без розгляду частково.

Не погодилась із зазначеною ухвалою в частині відмови в поновленні строку на подання скарги та залишення її в частині без розгляду скаржник ОСОБА_1 , нею подано апеляційну скаргу, в якій вона вказує на те, що суд першої інстанції поверхнево розглянув клопотання скаржника про поновлення строку, не звернув уваги на деталі про які зазначала скаржник та відкрив провадження, залишивши без розгляду вимоги про поновлення строку на оскарження протиправних постанов виконавця Бойчука О.В., які в подальшому порушили права скаржники та винесення яких спричинило непоправні наслідки.

Зазначає, що в своїх твердженнях про відмову поновити строки на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, суд першої інстанції, зокрема вказав на те, що стягувач який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність свого порушеного права у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження, однак суд не врахував той факт, що згідно спірного виконавчого провадження, ОСОБА_1 не є стягувачем, а вважається боржником і не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження, не могла бути повідомлена про відкриття провадження, як про це міг знати стягувач, який подає виконавчий документ на виконання до ДВС. Таким чином, суд невірно ототожнює дані поняття.

Також вказує на те, що суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 подавалась заява від 28 жовтня 2020 року в рамках даного виконавчого провадження державному виконавцю Гречух О.Я. про зняття арешту з рахунку, але суд не врахував той факт, що жодного листа про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження в матеріалах справи немає, що свідчить про те, що з матеріалами виконавчого провадження, ОСОБА_1 не ознайомлена, матеріали виконавчого провадження не отримувала, а заяву про зняття арешту з пенсійних рахунків від 28 жовтня 2020 року подавала, так як в пенсійному фонді була повідомлена про те, що на пенсійні рахунки згідно виконавчого провадження накладений арешт, адже зазначені постанови державним виконавцем направляються до банківських установ для виконання.

Також вказує на те, що не вірним і не підтверджене фактами та документами є твердження суду першої інстанції про те, що постанова НОМЕР_4 від 23 січня 2017 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 539173,51 грн була оскаржена особисто ОСОБА_1 до начальника відділу якому безпосередньо підпорядкований виконавець, в зв`язку чим заступником начальника відділу примусового виконання рішень 15 грудня 2020 року було винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника, на який зараховуються пенсійні виплати, оскільки жодної заяви про оскарження зазначеної постанови, матеріали справи не містять.

При цьому виконавчий лист виданий був на ОСОБА_6 про стягнення з нього коштів в розмірі 5391735,14 грн. Таким чином, виконавче провадження повинно бути відкрите саме на ОСОБА_6 про примусове стягнення з нього 5391735,14 грн, а не на ОСОБА_1 . Звідки і випливає, що ОСОБА_1 не могла знати про відкрите відносно неї виконавче провадження. Лише 17 лютого 2024 року, ОСОБА_1 отримала вище зазначені матеріали виконавчого провадження, ознайомились з ними та мала змогу скласти та подати скаргу на дії державного виконавця.

Також зазначає про те, що ОСОБА_1 взагалі не розуміє хто такий ОСОБА_5 , жодного договору з ним вона не укладала на надання правничої допомоги та довіреності не надавала. В матеріалах виконавчого провадження, відсутні будь-які повноваження ОСОБА_5 та нотаріально посвідченої довіреності, а це свідчить про сфальсифіковану справу Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які відкрили провадження відносно стягувача, виконавчий лист на якого не видавався, тобто ОСОБА_1 . А з матеріалами ознайомився не відомий ОСОБА_1 та не уповноважений нею ОСОБА_5 .

За таких обставин, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині, поновити строки на оскарження та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання в черговий раз не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, через систему «Електронний суд».

Від імені скаржника ОСОБА_1 на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява у відсканованому вигляді, в якій вказано про неможливість з`явитись до суду через стан здоров`я та прохання прийняти законне та справедливе рішення у справі. Проте відправником електронного листа визначений «ОСОБА_6 ? ІНФОРМАЦІЯ_1 ?» та вказана заява не містить електронного підпису заявника, що унеможливлює здійснити перевірку достовірності направлення заяви саме тією особою ім`я якої визначено в заяві.

Заінтересована особа причини неявки суду не повідомила.

Тому, керуючись положеннями ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважала, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В порядку ч.ч.4,5 ст. 269 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2024 року адвокат Бурджа А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність органу примусового виконання, в якій просила, зокрема:

вважати поважними причини пропуску подання скарги на дії державного виконавця та відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойчука О.В. щодо вчинення виконавчих дій, прийняття виконавчих рішень відносно ОСОБА_2 та поновити його;

визнати протиправною постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 від 23 січня 2017 року ВП НОМЕР_4, скасувати її;

визнати протиправною постанову від 25 січня 2017 року відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП НОМЕР_5 про арешт всього майна ОСОБА_1 скасувати її.

В скарзі вказано, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2013 року у справі № 2-3407/13 стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 1629 від 23 травня 2008 року у розмірі 5391735 (п`ять мільйонів триста дев`яносто одну тисячу сімсот тридцять п`ять) гривень 14 копійок. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 звернуто стягнення на належне ОСОБА_1 майно, а саме земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , також стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) гривень 00 копійок. Копія рішення суду наявна в матеріалах справи /т.1 а.с.102-107/.

В обґрунтування клопотання про поновлення строків на оскарження дій державного виконавця вказується, що лише в січні 2024 року вона дізналась від сина ОСОБА_6 про те, що відбуваються якісь виконавчі дії щодо належного їй майна. Вона уклала договір з адвокатом, яким 17 лютого 2024 року було одержано копію виконавчого провадження на 52 аркушах, серед яких містились, зокрема, копії постанов:

від 23 січня 2017 року ВП НОМЕР_4 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 за виконавчим документом про стягнення ОСОБА_6 суми боргу 5391735 (п`ять мільйонів триста дев`яносто одну тисячу сімсот тридцять п`ять) гривень 14 копійок;

від 23 січня 2017 року ВП НОМЕР_4 про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 ;

від 25 січня 2017 року ВП НОМЕР_5 про арешт всього майна ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 вказує, що лише 17 лютого 2024 року отримала вищезазначені матеріали виконавчого провадження, ознайомилась з ними та мала змогу скласти та подати скаргу /т.1 а.с.1-12/.

До скарги було долучено копію заяви здійсненої від імені боржника ОСОБА_1 представником за довіреністю ОСОБА_5 від 03 жовтня 2018 року до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій міститься вимога про надання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № НОМЕР_4, виданої 23 січня 2017 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. В додатках до цієї заяви значиться копія довіреності. Також на цій заяві міститься розписка ОСОБА_5 з визначеною датою 03 жовтня 2018 року про ознайомлення з матеріалами справи та отримання фотокопій /т.1 а.с.88/.

28 жовтня 2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві була зареєстрована заява ОСОБА_1 (за власним підписом) про зняття арешту з рахунку відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», на який здійснюються пенсійні виплати /т.1 а.с.92-93/.

Також до матеріалів скарги долучена копія постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_3 від 15 грудня 2020 року видану заступником начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Подолянком І.А., при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 28 жовтня 2020 року про проведення перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання постанови № НОМЕР_4 від 23 січня 2017 року виданого відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір у розмірі 539173 (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч сто сімдесят три) гривні 51 копійка. За результатами перевірки постановлено зняти арешт з коштів боржника, що знаходяться на рахунку відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», на який здійснюються пенсійні виплати. Арешт накладено на підставі постанови від 20 жовтня 2020 року /т.1 а.с.39-40/. Також долучена копія супровідного листа від 15 грудня 2020 року про направлення цієї постанови ОСОБА_1 /т.1 а.с.38/.

Крім того до матеріалів справи долучені копії заяв ОСОБА_1 (вчинені рукописом) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві: від 15 травня 2023 року та від 18 травня 2023 року з проханням зняти арешт з її рахунку у АТ КБ «ПриватБанк», на який надходить їй пенсія. Визначена в заявах дата відповідає даті у штампі вхідної кореспонденції Відділу примусового виконання Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві /т.1 а.с.41,44/.

За даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, ВП № НОМЕР_4 було відкрито 06 жовтня 2014 року та станом на 2024 року значиться закритим, боржником визначена ОСОБА_1 , стягувачем ПАТ «Державний ощадний банк України». Матеріали справи містять: копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 січня 2017 року (ВП № НОМЕР_4), де підставою закриття визначено фактичне виконання рішення /т.1 а.с.75/. Також з постанови від 23 січня 2017 року, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, що в межах ВП НОМЕР_4 було стягнуто на корить держави з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 539173,51 грн, стягувачем визначено Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві /т.1 а.с.77-78/.

Постановою від 25 січня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 на підставі виконавчого документу про стягнення виконавчого збору № НОМЕР_4 виданого 23 січня 2017 року, виданого Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, боржник ОСОБА_1 /т.1 а.с.79/.

За даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_5 було відкрито 25 січня 2017 року та станом на 2024 року значиться - примусове виконання, боржником визначена ОСОБА_1 , стягувачем Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 361/1335/20 зазначено, що судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №920/149/18 зроблено висновок про те, що стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України.

У Постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 201/4813/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не вирішив питання про поновлення строку на подання такої скарги, не з'ясував, чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України, оскільки заявник має право звернутись зі скаргою на дії державного виконавця до суду в межах десятиденного строку, що обчислюється в календарних днях, передбаченого ЦПК України. У зв`язку з цим судові рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовані, а справа направлена на новий розгляд.

У Постанові від 04 вересня 2024 року у справі №200/9991/19 Верховний Суд зауважив, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У Постанові від 06 листопада 2024 року у справі № 725/7510/22Верховний Суд вказав на те, що зважаючи на те, що ОСОБА_1 пропустив визначений частиною першою статті 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця і не заявляв клопотання про поновлення цього процесуального строку з поважних причин, суди повинні були залишити скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2016 року без розгляду. Тому судові рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2016 року слід скасувати, скаргу ОСОБА_1 в цій частині залишити без розгляду.

З наведених обставин справи вбачається, що оскаржувані ОСОБА_1 постанови були винесені 23 та 25 січня 2017 року в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_5. Матеріали справи місять дані про те, що від імені боржника ОСОБА_1 представником за довіреністю ОСОБА_5 03 жовтня 2018 року на підставі заяви поданої ним було здійснено ознайомлення та фотографування матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_5.

Вказані обставини свідчать про те, що скаржник ОСОБА_1 була обізнана про оскаржувані нею постани від 23 та 25 січня 2017 року вже станом на 03 жовтня 2018 року. Доводи апеляційної скарги про відсутність повноважень у представника ОСОБА_5 та/або фальсифікацію цих обставин відділом примусового виконання рішень не підтверджуються жодними доказами та є непереконливими.

Крім того, особисто ОСОБА_1 28 жовтня 2020 року подавались заяви: в межах даного виконавчого провадження про знаття арешту з рахунку; начальнику Відділу примусового виконання рішень про проведення перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови № НОМЕР_4 від 23 січня 2017 року.

Також мали місце звернення ОСОБА_1 15 травня 2023 року та від 18 травня 2023 року до Відділу примусового виконання рішень.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурдужа А.В., звернулась зі скаргою 27 лютого 2024 року та оскаржує бездіяльність органу примусового виконання, про яку стало відомо з 03 жовтня 2018 року, що також підтверджується діями ОСОБА_1 в рамках даного виконавчого провадження в 2020 та 2023 році, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що ОСОБА_1 пропущено строк для звернення до суду із вказаною скаргою в частині визнання протиправними та скасування постанов:

від 23 січня 2017 року ВП НОМЕР_4 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 за виконавчим документом про стягнення ОСОБА_6 суми боргу 5391735 (п`ять мільйонів триста дев`яносто одну тисячу сімсот тридцять п`ять) гривень 14 копійок;

від 23 січня 2017 року ВП НОМЕР_4 про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 ;

від 25 січня 2017 року ВП НОМЕР_5 про арешт всього майна ОСОБА_1 .

Скаржник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , не обґрунтовує поважність пропуску строку з 03 жовтня 2018 року по 28 лютого 2024 року. А її твердження про те, що вона дізналась про ці рішення лише 17 лютого 2024 року спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Отже, доводи апеляційної скарги боржника слід визнати такими, що не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

А тому з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є достатньо мотивованою, суд першої інстанції правильно вирішив поставлене перед ним процесуальне питання, вірно застосувавши норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук

.