Справа № 587/3732/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника позивача Терещенко С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що на 19.10.2007 ОСОБА_1 та ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК, правонаступником якого є ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, а в подальшому АТ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК уклали договір іпотеки, за умовами якого Іпотекодавець надав в іпотеку належне йому майно за адресою: АДРЕСА_1 . 24.10.2016 на підставі ухвали Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2016 у справі № 587/2088/16-ц до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження нерухомого майна на вказану квартиру. 29.10.2016 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за Банком на підставі Договору іпотеки, реєстрація права власності відбулось на підставі ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». 16.05.2018 Сумським районним судом Сумської області прийнято заочне рішення у справі № 587/2088/16-ц. Виходячи з наведеного, представник позивача зазначив, що оскільки, 29.10.2016 року, право власності на квартиру в АДРЕСА_1 , зареєстровано за Банком на підставі Договору іпотеки то на теперішній час відпала потреба у застосуванні заходів забезпечення позову по справі № 587/2088/16-ц, тому просить зняти заборону на відчудження спірної квартири, що належить на праві власності АТ КБ ПРИВАТБАНК», накладену ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 24.10.2016 року у справі № 587/2088/16-ц, шляхом скасування обтяження у Державному реєстрі речових прав № 17230903 від 24.10.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, 19.10.2007 ОСОБА_1 та ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК, правонаступником якого є ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, а в подальшому АТ КБ ПРИВАТБАНК уклали договір іпотеки, за умовами якого Іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) надав в іпотеку, банку, належне йому майно за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.14-18).відповідно до заяви ОСОБА_3 , яка була нотаріально завірена 19.10.2007 ОСОБА_2 надав згоду своїй дружині ОСОБА_1 на передачу до іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної ними під час шлюбу( а.с.60)

24.10.2016 року ухвалою Сумського районного суду Сумської області в справі № 587/2088/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, було накладено заборону на відчудження квартири в АДРЕСА_1 .(а.с.23-24).

Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно, на підставі вказаної ухвали, внесено запис про обтяження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 за номером запису про обтяження: 17230903 від 24.10.2016. (особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ОСОБА_1 ). (а.с.20-22).

29.10.2016 року, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за Банком на підставі Договору іпотеки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно: 247, номер запису про право власності 17230736 від 29.10.2016 року (а.с.20-22).

16.05.2018 року Сумським районним судом Сумської області було ухвалено заочне рішення в справі № 587/2088/16-ц, яким було поділено майно подружжя, та зокрема, за ОСОБА_2 було визнано право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили та підлягає виконанню (а.с.34).

Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписом ч. 1 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

За положенням ч. 2 ст. 397 ЦК України, право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам.

Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У ході судового розгляду справи, суд встановив, що відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 16.05.2018 року за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на частини вказаної квартири.

Водночас, як зазначає позивач та підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартиру зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк» 29.02.2016. А тому, оскільки є два правовстановлюючі документи на право власності на спірну квартиру, а саме рішення суду, яке набрало законної сили, відповідно до якого право власності на частину спірної квартири визнано за іншою особою- ОСОБА_2 , то суд вважає за не можливе вирішити питання про скасування арешту. Суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду про перегляд рішення Сумського районного суду Сумської області від 16.05.2018 року за нововиявленими обставинами.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про неможливість зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2025 року.

Суддя Л.М. Гончаренко