Справа №173/3000/24
Провадження №2/173/255/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Бурхана С.М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Салтикової С.І.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості, -

-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

В позові зазначив, що 30.12.2020 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №202. Відповідно до умов вказаного договору, позивач надав відповідачу кредитний в сумі 100000 грн.

Банком умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 01.07.2024 року заборгованість складає 78 237 грн. 85 коп., з яких:

- 45 337 грн. 26 коп. - сума заборгованості за кредитом;

- 10 грн. 59 коп. - сума заборгованості по процентам;

- 32 890 грн. - сума заборгованості за комісією.

Також, 30.12.2021 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 001. Відповідно до умов вказаного договору, позивач надав відповідачу кредитний в сумі 33 935 грн.

Банком умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 01.07.2024 року заборгованість складає 53 132 грн. 05 коп., з яких:

- 31 107 грн. 33 коп. - сума заборгованості за кредитом;

- 6 грн. 64 коп. - сума заборгованості по процентам;

- 22 018 грн. 08 коп. - сума заборгованості за комісією.

На момент звернення до суду з даним позовом, відповідач не сплачує свою прострочену заборгованість, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 131 369 грн. 90 коп. та понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Справа розглядалась в порядку спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання на 31.01.2025 року.

У судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судовому засіданні обставини, про те, що ним було підписано кредитні договори не заперечував, проте з сумою боргу не згоден. Спочатку борг сплачували, проте згодом через скрутне становище та стан здоров`я можливості такої не було.

Заслухавши позицію відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи зазначає наступне.

30.12.2020 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Перший Український міжнародний банк» із Заявою №202 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою підтвердив, що ознайомлений і погодився з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до умов вказаного договору, Позивач надав відповідачу кредит на загальні споживчі цілі в сумі 100 000 грн. з процентною ставкою 0,01 % річних, строком на 24 місяці.

Відповідно до умов договору повернення кредиту мало відбуватися щомісячними платежами згідно з графіком. Також умовами договору передбачено щомісячну сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 %, що становить 2 990 грн. Платіжні періоди з 30.12.2020 року по 30.12.2022 рік.

Позивач надав відповідачу вищевказані грошові кошти в сумі 100 000 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № TR.46637703.66964.8810 від 30 грудня 2020 року.

Проте відповідачем не були виконанні зобов`язання за кредитним договором належним чином у зв`язку із чим утворилася заборгованість.

Також 30.12.2021 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 001. Відповідно до умов вказаного договору, позивач надав відповідачу кредитний в сумі 33 935 грн.

Відповідно до умов договору повернення кредиту мало відбуватися щомісячними платежами згідно з графіком. Також умовами договору передбачено щомісячну сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 %, що становить 1014 грн. 66 коп. Платіжні періоди з 30.12.2021 року по 30.12.2023 рік.

Позивач надав відповідачу вищевказані грошові кошти в сумі 33 935 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № TR.54963399.94517.8810 від 30 грудня 2021 року.

З метою досудового врегулювання спору з даних правовідносин, позивачем на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією було направлено Письмову вимогу (Повідомлення) про виконання зобов`язання за кредитними договорами та негайно погасити заборгованість, яка були залишена відповідачем без виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень ст. 630 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (абз. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідача. При цьому в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості.

Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача за договором 202: 45337 грн. 26 коп. - сума заборгованості за кредитом; 10 грн. 59 коп. - сума заборгованості по процентам;

за договором 001: 31 107 грн. 33 коп. - сума заборгованості за кредитом; 6 грн. 64 коп. - сума заборгованості по процентам, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Щодо вимог про стягнення із відповідача заборгованості по комісії суд зазначає наступне.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

За таких обставин положення щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому у кредитних договорах та паспортах споживчого кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і надання таких споживачу, положення пункту про установлення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 299% є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами.

Враховуючи вище зазначене, вимога позивача про стягнення 32 890 грн. сума заборгованості за комісією за кредитним договором № 202 та 22 018 грн. 08 коп. сума заборгованості за комісією за кредитним договором № 001 є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1 409 грн. 92 коп.) (76 461,82 * 100% : 131369,90 * 2422,40).

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, ) заборгованість у сумі 76 461 (сімдесят шість тисяч чотириста шістдесят одна) грн. 82 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, код ) судові витрати в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 92 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.2025 року.

Суддя С.М. Бурхан