ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2108/25 Справа № 553/1149/24 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого Ткаченко І.Ю.

суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою адвоката Старовойтової Дарини Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року заяву ОСОБА_2 про надання подружжю строку для примирення задоволено. Надано подружжю термін для примирення 6 місяців та провадження у справі зупинено з 15 листопада 2024 року по 15 травня 2025 року.

В апеляційній скарзі адвокат Старовойтова Д.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала не містить жодної мотивації щодо необхідності надання сторонам строку для примирення виходячи з конкретних обставин, які склалися між сторонами на час розгляду справи. Вказує, що підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки сторони не мають неповнолітніх дітей, позивач не збирається поновлювати шлюбні стосунки, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, шлюб є таким, що суперечить інтересам позивача, відповідач затягує розгляд справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга адвоката Старовойтової Д.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Зупиняючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонами у справі про розірвання шлюбу заяви про надання строку для примирення. Та дійшов висновку про необхідність зупинення провадження та надання терміну для примирення шість місяців.

Колегія суддів не може погодитися з терміном наданим судом для примирення з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).

За змістом статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

В силу статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

За змістом пункту 3 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що шлюб може бути розірваний за рішенням суду на підставі позову одного з подружжя.

Колегія суддів зазначає, що однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя (див.).

Передбачене ч.1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком (див. постанови Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі №761/33261/16-ц і від 8 березня 2023 року у справі №127/16963/22-ц).

З матеріалів справи встановлено, що позивач наголошує на тому, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом року. Позивач зазначає про свою категоричну не згоду з затягуванням розгляду справи про розірвання шлюбу, шляхом надання строку для примирення.

Отже, за наведеного, застосування судом першої інстанції ч.1 ст.111 СК України є дискреційними повноваженнями суду, прийнятими з урахуванням конкретних обставин справи і не є способом примушування до шлюбу, оскільки сторона, яка бажає розірвання такого, вже скористалася правом й звернулася із позовом до суду і провадження в справі відкрито.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

При прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватись у першу чергу основним завданням цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів особи.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 4 частини першої статті 251 ЦПК України є вжиття судом заходів до примирення подружжя. При цьому обов`язок суду зупинити провадження у справі виникає тоді, коли він встановить, що такі заходи будуть необхідними у справі, сприятимуть примиренню подружжя та не будуть суперечити моральним засадам суспільства.

Враховуючи наведені обставини справи та положення законодавства, взявши до уваги інтереси як позивача так і відповідачки, з урахуванням того, що позов було подано у квітні 2024 року, а клопотання про надання строку на примирення вирішене 15 листопада 2024 року, колегія суддів наголошує, що строк на примирення подружжя тривалістю у 3 місяці та зупинення провадження по справі у зв`язку з цим саме на 3 місяці, буде достатнім та розумним для вирішення питання щодо можливості збереження шлюбу сторін. Та з огляду на обставини справи, є таким, що не порушує права обох членів подружжя.

Незгода позивача, про яку його адвокат вказує в апеляційній скарзі, за наявності клопотання іншого з подружжя, який бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін.

Тому доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення стосовно надання строку на примирення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки при вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі суд першої інстанції дотримався положень п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала зміні в частині строку, наданому сторонам для примирення та як наслідок строку зупинення провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Старовойтової Дарини Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року - змінити в частині строку наданого подружжю на примирення, зменшивши його з 6 до 3 місяців та змінити в частині зупинення провадження, зупинивши його з 15 листопада 2024 року до 15 лютого 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді: