ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Харків

справа № 643/10429/24

провадження № 22з/818/47/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Гєрцика Р.В., Грошевої О.Ю.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Яцини В.Б. та Маміної О.В. при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвали Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року у справі № 643/10429/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту нецільового витрачання аліментів та внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 з вернувся до ОСОБА_2 з позовом про встановлення факту нецільового витрачання аліментів та внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

У судовому засіданні 03.12.2024 позивач просив прийняти до розгляду уточнений позов.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, нанесення моральної, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії (вх. № 49906/24 від 03.12.2024) з посиланням на ч. 5 ст. 49 ЦПК України - не прийнято до розгляду та повернуто ОСОБА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту нецільового витрачання аліментів та внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (провадження № 2/643/4697/24) - в частині наступних позовних вимог:

- встановити факт нецільового використання добровільно сплачених ОСОБА_1 аліментів протягом з червня 2013 року по травень 2018 року ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- у разі встановлення судом нецільового витрачання аліментів, відсутності фінансових документів щодо цільового витрачання аліментів протягом з червня 2013 року по травень 2018 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати відповідача, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини, у термін 1 (один) місяць з моменту набрання рішення суду законної сили, відкрити (за рахунок відповідачів) окремий рахунок на власника аліментів ОСОБА_1 та у разі встановлення нецільового витрачання аліментів перевести суму аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сплачена позивачем з червня 2013 року по травень 2018 року, відповідно до довідок № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та були використані відповідачкою, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини за нецільовим призначенням, шляхом перерахування суми аліментів, яка використана за нецільовим призначенням на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

Продовжений судовий розгляд цивільної справи в частині позовних вимог, які пред`явлені за період часу з червня 2018 року по вересень 2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального прав, та просить вищевказані ухвали скасувати.

Ухвалами судді-доповідача Яцини В.Б. Харківського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року було витребувано із Московського районного суду м. Харкова цивільну справу № 643/10429/24 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на згадані ухвали Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року.

Ухвалами колегії суддів від 13 січня 2025 року у складі судді-доповідача Яцини В.Б., суддів колегії Маміної О.В., Мальованого Ю.М. відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на вищевказані ухвали Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року та призначена справа за скаргами на вищевказані ухвали (провадженнями №№ 22-ц/818/1235/25, 22-ц/818/1238/25) до розгляду у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду на 13 лютого 2025 року о 10 год. 30 хв.

04 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву про відвід суддів Яцини В.Б., Маміної О.В.

Заява мотивована тим, що станом на 04 лютого 2025 року судом при розгляді інших справ за його заявами грубо порушено його права на своєчасний розгляд справи та доступ до правосуддя. Вказує, що судами при розгляді інших його справ не були витребувані документи, які підтверджують цільове витрачання аліментів відповідачкою ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , та наголошує, що не довіряє вищезазначеним суддям, оскільки судді приймали участь у розгляді інших справ за його участі, внаслідок чого порушувались права дитини та позивача, вважає що судді зацікавлені у результатах розгляду цієї справи, оскільки викладені обставини викликають у нього сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів та недовіру до них.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Яцини В.Б. та Маміної О.В. - визнано необґрунтованою, питання про відвід суддів Яцини В.Б., Маміної О.В. передано на розгляд іншому складу суду, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що сумніви у об`єктивності і неупередженості суддів колегії у заявника виникли у зв`язку із ухваленням суддями Яцини В.Б. та Маміної О.В. судових рішень в інших справах.

Та обставина, що в інших справах суддями Яциною В.Б. та Маміною О.В. ухвалено судові рішення, з якими не згодний заявник, не може бути підставою для відводу суддів.

Крім того, не надав Голубка Г.Г. належних, допустимих та достовірних доказів про пряму або побічну заінтересованість вказаних суддів в розгляді даної справи, які викликають сумнів у неупередженості і об`єктивності.

Таким чином, вказані Голубкою Г.Г. у заяві про відвід суддів обставини не свідчать про існування передбачених статтями 36, 37 ЦПК України підстав для відводу.

Посилання на можливу необ`єктивність суддів ґрунтуються на припущеннях заявника і не є підставою для відводу.

Враховуючи викладене, вважаємо, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів Яцини В.Б., Маміної О.В. не вбачається.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

ЗаявуОСОБА_1 про відвід суддів Яцини В.Б. та Маміної О.В. при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвали Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року у справі № 643/10429/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту нецільового витрачання аліментів та внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Р.В. Гєрцик

О.Ю. Грошева