Провадження № 2/635/1137/2025
05 лютого 2025 року смт. Покотилівка Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Лук`яненко С.А.
секретар судового засідання Пальчук Е.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Овсяник Сергій Анатолійович, до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює виведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з ринку безпосередньо про скасування рішення державного реєстратора,-
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Овсяник Сергій Анатолійович, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює виведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з ринку безпосередньо, в якому просить скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Полторацької Лариси Миколаївни, Харківський районний нотаріальний округ Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 4461513 від 29.07.2013, яким здійснено державну реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку: 1879141).
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.10.2024 року провадження у справі було відкрите і призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.01.2025 року підготовче провадження закрите і призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності і відсутності позивача, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Згідно свідоцтва № 640 від 29.07.2013 року, що видане приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л. М., ОСОБА_1 на праві власності належить майно, що складається з автобусної зупинки з торгівельним павільйоном літ. А-1, загальною площею 35,00 кв.м., з надвірною будівлею навісу літ.Б, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на придбане з прилюдних торгів нерухоме майно було зареєстровано позивачем у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7077206 від 29.07.2013 року.
В липні 2024 року, маючи на меті здійснити продаж належного йому нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивач дізнався про наявність обтяжень, які унеможливлюють для нього вчинення будь яких дій, пов`язаних з відчудженням нерухомості.
Представник позивача звернувся до ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявами від 30.08.2024 року, в яких просив відповідачів вчинити дії та скасувати наявний в державному реєстрі запис про державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» не було надано відповіді на заяву представника позивача від 30.08.2024 року.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом від 04.09.2024 року повідомив позивача, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Наразі повноваження під час здійснення ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВІЕЙБІ БАНК» здійснюються Фондом безпосередньо. Однак документи банку було передано на зберігання до архіву Національного банку України, відповідно у Фонді відсутні всі первинні документи ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», в звязку з чим Фонд не в змозі надати іншу інформацію, а також виконати дії зазначені в заяві ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимогст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, зазначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним.
Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Підстави набуття права власності регламентовані статтею 328 Цивільного кодексу України, якою визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (який був чинним на час придбання позивачем майна з прилюдних торгів, далі - Закон № 606-ХІV) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Частинами 1, 6 статті 52 Закону № 606-XIV встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.
Відповідно до ч.8 ст.54 Закону № 606-XIV примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".
Приписами ч.1 ст.62 Закону № 606-XIV визначено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
Згідно підпункту 4.5.14 пункту 4.5 розділу ІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (в редакції, чинній на час реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів) після реалізації арештованого майна чи його передачі стягувачу в рахунок погашення боргу всі арешти та заборони з такого майна знімаються не пізніше наступного робочого дня після його передачі новому власнику.
Розділом V Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-IV (далі - Закон № 898-IV) регламентовано порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, що передбачає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки (стаття 33) та особливості реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах (статті 41 - 50).
За змістом частини першої статті 41 Закону № 898-IV убачається, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Відповідно до приписів ст. 50 ЗУ «Про іпотеку» № 898-IV (в редакції станом на момент реалізації майна) після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем.
Суд зазначає, що ст. 17 Закону № 898-IV, визначено перелік підстав, коли іпотека припиняється, а саме у випадку: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
З урахуванням наведених норм законодавства суд приходить до висновку, що після реалізації іпотечного майна, що належало боржникові ОСОБА_2 у виконавчому провадженні та яке було придбане на прилюдних торгах позивачем, іпотека є припиненою в силу Закону № 898-IV.
Одночасно суд враховує ту обставину, що відповідно до приписів ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постанови Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач позбавлений можливості звернутись до органів державної реєстрації з заявою про припинення іпотеки та, відповідно, вилучення такого запису з державного реєстру, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки заявником є іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи.
Разом з тим, відповідно до приписів п. 5 ст.12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Тобто відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи.
Вказана правова позиція неодноразова була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема ; від 02.07.2019 у справі № 48/340,від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19.
Враховуючи наведені фактичні обставини справи суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується обставина звернення позивача з відповідною заявою до іпотекодержателя ПАТ «ВіЕЙБІ БАНК» і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює виведення ПАТ «Віейбібанк» з ринку безпосередньо щодо вчинення дії з припинення іпотеки та скасування відповідного запису в державному реєстрі обтяження нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , однак вказані звернення були проігноровані, що свідчить про наявність порушеного права позивача на володіння та розпорядження належним йому майном.
У пункті 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 911/1681/18 Верховний Суд приходить до висновку, що: "спір про скасування рішення, запису щодо скасування права власності на об`єкт нерухомого майна має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав ТОВ "Аверс-Сіті" на спірний об`єкт нерухомості. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру".
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц; від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц.
Згідно з ч. 4 cт. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на вказане суд вважає законною та обгрунтованою позовну вимогу позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює виведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з ринку безпосередньо як особи, в інтересах якої здійснено реєстрацію обтяження, про скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Полторацької Л. М., індексний номер 4461513 від 29.07.2013 року (запис про обтяження 1878978).
Враховуючи наведене, суд вважає, що порушення прав позивача як власника нерухомого майна позбавляє його можливості вільно розпоряджатися та користуватися належним йому майном, в звязку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 968 грн. 90 коп.
Керуючись статями 2-13, 77-80, 141, 211, 258, 263,280-282, 273 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює виведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з ринку безпосередньо про скасування рішення державного реєстратора - задовольнити.
Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Полторацької Лариси Миколаївни, Харківський районний нотаріальний округ Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 4461513 від 29.07.2013 11:30:39, яким здійснено державну реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку: 1879141).
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Суддя С.А. Лук`яненко