Справа № 585/720/24
Номер провадження 2-др/585/1/25
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в м. Ромни заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

16 квітня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, датована 12.04.2024. В заяві представник просить здійснити розподіл судових витрат шляхом прийняття додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. В обґрунтування заяви вказано що провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває справа № 585/720/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Судом 10.04.2024 було прийняте рішення, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 % річних та збитків від інфляції. В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі відмовлено(?). Напевно це технічна помилка або описка, оскільки позивач ще не заявляв такої вимоги, а лише зазначив в позові орієнтовний/попередній розрахунок витрат на правничу допомогу та зазначив, що докази понесення витрат будуть надані після ухвалення рішення як то передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК. Надавати докази понесення витрат на правничу допомогу позивач фактично не міг, оскільки не було відомо про результат розгляду справи та подальші процесуальні дії його представника, що унеможливлювало визначити і розмір витрат і обсяг правничої допомоги. Тобто до проголошення рішення суду був відсутній кінцевий результат правової допомоги для складання акту наданих послуг. Про наявність судового рішення від 11.04.2024 про задоволення позову позивач дізнався 11.04.2024 через електронний кабінет в ЄСІТС. Таким чином дана заява подасться у строк, встановлений ч.8 ст.141 ЦПК. В даній справі орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу було зазначено в відзиві на позовну заяву - першій заяві позивача по суті в даному провадженні та завчасно вказано, що згідно ч.8 ст. 141 ЦПК докази майбутньої фактичної оплати будуть надані додатково. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (Постанова ВС від 03.06.2020 у справі № 211/1674/19, Постанова ВС від 14.09.2022 у справі №759/7630/20). У постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18. від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від 22.10.2020 у справі № 910/9187/19, від 17.02.2022 у справі 120/2553/19-а викладено правову позицію, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути. Так, 19.02.2024 між позивачем ОСОБА_2 та АО «Агенція правового захисту» в особі старшого партнера, адвоката Ковальова В.М., було укладено договір про надання правової допомоги. Згідно 1.2. Договору - метою укладання договору прав та інтересів Замовника у спірних правовідносинах з ОСОБА_3 в тому числі з питань, що пов`язано із стягненням безпідставно набутого майна, збитків від інфляції, 3% річних тощо. Згідно п. 4.1. Договору за надання правової допомоги замовник сплачує виконавцю грошові кошти у наступному розмірі: - здійснення представництва інтересів (в т.ч. складання процесуальних документів) в судах загальної юрисдикції - по 30000 грн. за судове провадження в суді кожної інстанції. Пунктом 4.2. Договору та Актом прийому-передачі наданих послуг від 12.04.2024 встановлено, що оплата здійснюється шляхом видачі Виконавцю готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця після надання відповідних послуг, але не раніше ніж через 90 днів після набранням судовим рішенням у справі № 585/720/24 законної сили та фактичного стягнення присуджених сум. Тобто згідно п.1) ч.2 ст. 137 та ч.8 ст.141 ЦПК позивач понесе витрати на правничу допомогу на майбутнє (тобто платіжного документа ще не може бути оформлено та надано як доказ). Фактично, представництво інтересів позивача у даній справі з моменту укладання договору здійснював адвокат - члени адвокатського об`єднання «Агенція правового захисту» Ковальов В.M., що підтверджено ордером, який знаходиться в матеріалах справи, та яким були надані наступні послуги: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах щодо стягнення 3% річних та збитків від інфляції згідно ст. 625 ЦК України; підготовлено і подано позов до Роменського міськрайонного суду Сумської області про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3% річних та збитків від інфляції. Загальна вартість даних послуг згідно договору становить 10 000 грн. Даний факт підтверджено Звітом від 12.04.2024 про виконання договору щодо надання правничої допомоги з детальним описом правничої допомоги, а також Актом від прийому-передачі наданих послуг, підписаних сторонами без зауважень. До того ж, прошу врахувати позицію ВС щодо необхідності доказувати завищення адвокатських витрат, а не просто писати свою думку, а саме Постанова ВС від 02.02.2023 у справі № 915/606/21 суд відхилив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки «доводи позивача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу є лише припущеннями, які ґрунтуються на суб`єктивній оцінці позивачем вартості адвокатських витрат, а не на фактичних доказах, що підтверджують невідповідність цих витрат». У п.14 рекомендацій Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя» №R(81)7 передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включно з гонорарами адвокатів, які було понесено у зв язку з розглядом. Вважають дані витрати позивача є обґрунтованими, пов`язаними саме з даною справою, а також співрозмірними зі складністю справи та наданих адвокатом послуг; часом, витраченим адвокатом на надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову.

В судове засідання представник позивача Ковальов В.М. та позивач ОСОБА_2 не прибули, представник надав заяву про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

20 лютого 2024 року до суду надійшов позов в якому ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить: Стягнути з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) 134,08 грн. з яких 30,33 грн. - 3% річних за період з 14.06.2022 року по 19.02.2024 року та 103,75 грн. - інфляційних збитків за період з червня 2022 по січень 2024 року. Судові витрати покласти на відповідача (в т.ч. витрати на правничу допомогу, докази понесення яких будуть надані як то передбачено ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Ухвалою від 1 березня 2024 року відкрито провадження і призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2024 року позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , 134,08 грн. з яких 30,33 грн. - 3% річних за період з 14.06.2022 року по 19.02.2024 року та 103,75 грн. - інфляційних збитків за період з червня 2022 по січень 2024 року. Крім цього стягнуто з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено (а.с.19-20).

Постановою Сумського апеляційного суду від 12.12.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 адвоката Ковальова В.М. задоволено. Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2024 року скасовано в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу. В мотивувальній частині постанови вказано, що перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає. Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за наявності клопотання в позовній заяві про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, керуючись положеннями ст. 137 ЦПК України, за відсутності детального опису робіт та здійснених ним витрат на правничу допомогу, відмовив у задоволенні такої вимоги. Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав га інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. ч. 1. 2. п. 1 ч. З ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з мстою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із змісту наведеної норми вбачається, що питання про стягнення судових витрат вирішується судом при вирішення спору по суті на підставі поданих доказів. Винятком із даного правила є випадок, коли сторона у справі, до закінчення судових дебатів, заявила про стягнення судових витрат та надала відповідні докази. З матеріалів справи вбачається, що клопотання про стягнення судових витрат заявлялося в позовній заяві та наводився орієнтовний розрахунок витрат позивача на правничу допомогу, в подальшому, 12 квітня 2024 року стороною позивача було направлено поштою заяву про ухвалення додаткового рішення та згідно із вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України, подано докази витрат позивачем на професійну правничу допомогу. Суд першої інстанції положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України не врахував, та за наявності клопотання в позовній заяві про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, дійшов передчасного висновку про відмову у відшкодуванні понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу. На підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, рішення суду в частині вирішення питання про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягає скасуванню. Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню (а.с.64-65).

До позовної заяви представник позивача додав: ордер на надання (правової) допомоги від 19.02.2024 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3420/10 від 20.09.2007 року (а.с.3, 5 зв.).

До заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу представник позивача додав:

Договір про надання правничої допомоги, укладений 19 лютого 2024 року між АО «Агенція правового захисту», в особі Ковальова В.М. (виконавець), та ОСОБА_2 (замовник) згідно умов якого: 1.2. метою укладення договору є надання правничої допомоги (адвокатських послуг) замовнику у спірних правовідносинах з ОСОБА_3 , в тому числі з питань, що пов`язано із стягненням безпідставно набутого майна. Збитків від інфляції, 3% річних тощо. 4.1. За надання правничої допомоги замовник сплачує виконавцю грошові кошти / винагороду у розмірі: - здійснення представництва інтересів (в т.ч. складання процесуальних документів) в судах загальної юрисдикції - по 10000 грн. за судове провадження в суді кожної інстанції. 4.2. Оплата здійснюється шляхом видачі Виконавцю готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця після надання відповідних послуг, але не раніше ніж через 90 днів після набрання судовим рішенням у справі законної сили (а.с. 29-30).

- звіт про виконання договору щодо надання правової допомоги, датований 12.04.2024, в якому вказано, що на виконання умов договору від 19 лютого 2024 року були надані наступні послуги: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах щодо стягнення 3 % річних та збитків від інфляції згідно ст. 625 ЦК України; підготовлено і подано позов до Роменського міськрайонного суду Сумської області про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3% річних та збитків від інфляції; Результатом розгляду справи є проголошення рішення Роменським міськрайонним судом про задоволення позовної заяви. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти у сумі 134,8 грн. (а.с.31).

-акт прийому передачі наданих послуг від 12 квітня 2024 року, згідно якого на виконання умов договору про надання правової допомоги від 19 лютого 2024 року, укладеного між АО «Агенція правового захисту», в особі старшого партнера ОСОБА_1 , та гр. ОСОБА_2 , були надані наступні послуги (правнича допомога): здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах щодо стягнення 3% річних та збитків від інфляції згідно ст. 625 ЦК України; підготовлено і подано позов до Роменського міськрайонного суду Сумської області про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3% річних та збитків від інфляції. Дані послуги є складовою загальних послуг щодо представництва інтересів ОСОБА_4 (в т.ч. складання процесуальних документів) в суді 1-ї інстанції. Вартість правничої допомоги становить 10000,00 грн. (а.с.31, зворот ).

Частина 8 статті 141 ЦПК України, на яку послався представник позивача, визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З контексту даної норми вбачається, що питання про стягнення судових витрат вирішується судом при вирішення спору по суті на підставі поданих доказів. Винятком із даного правила є випадок коли сторона справи, до закінчення судових дебатів, заявила про стягнення судових витрат.

Відповідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як передбачено ч.2-3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно п. 4) ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Щодо вирішення заяви по суті, суд вважає, що дана заява не може бути задоволена, оскільки: 1.При зверненні до суду позивач та його представник не подали до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести в зв`язку із розглядом справи. Вказана обставина, прямо визначена ч. 2 ст. 134 ЦПК України підставою для відмови у стягненні судових витрат.

Позивач не довів існування поважних причин, які б перешкоджали йому подати докази, що підтверджують понесені судові витрати, до закінчення судових дебатів у справі, що визначено ст. 246 ЦПК України обов`язковою умовою для вирішення питання про стягнення судових витрат після закінчення судових дебатів.

Що стосується можливості вирішити питання стягнення судових витрат після винесення рішення по суті, суд вважає, що питання про стягнення таких витрат сторона має право ставити лише у випадку, коли вона з поважних причин не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Проте, з додатків наданих до заяви про ухвалення додаткового рішення, вбачається що ці додатки позивач та його представник могли надати до закінчення судових дебатів, оскільки безпосередню участь у розгляді справи представник позивача не приймав, тому вони могли надати суду докази про вартість правничої допомоги. При цьому суд виходить в першу чергу зі звіту про виконання договору щодо надання правової допомоги та акту прийому-передачі наданих послуг, згідно яких всі дії щодо правничої допомоги були вчинені до моменту звернення з позовом в суд 1) здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах щодо стягнення 3 % річних та збитків від інфляції згідно ст. 625 ЦК України; 2) підготовлено і подано позов до Роменського міськрайонного суду Сумської області про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3% річних та збитків від інфляції.

Вказані представником позивача в заяві доводи: «Надавати докази понесення витрат на правничу допомогу позивач фактично не міг, оскільки не було відомо про результат розгляду справи та подальші процесуальні дії його представника, що унеможливлювало визначити і розмір витрат і обсяг правничої допомоги.» Тобто до проголошення рішення суду був відсутній кінцевий результат правової допомоги для складання акту наданих послуг. Суд не може вважати поважною причиною несвоєчасного надання доказів понесення витрат, оскільки як поданий звіт про виконання договору так і акт прийому наданих послуг, не ставить розмір оплати правничої допомоги в залежність від того, яке саме буде рішення суду.

Отже поважних причин не подання доказів що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, в поданій заяві не вказано.

Крім цього, якщо представник позивача здійснював правовий аналіз та вивчав судову практику, як вказано ним в звіті та акті, він міг і визначити що рішення суду в цілому буде на користь позивача, так як в справах такої категорії суди майже завжди приймають рішення про задоволення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку що заява, про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Сумської області. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п?ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В.О. Шульга