У х в а л а

30 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 178/3386/23

Провадження № 61-11565ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Мушик Василь Лук`янович (далі - адвокат),

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2024 року

у справі за позовом позивача до ОСОБА_2 (далі - продавчиня), ОСОБА_3 (далі - представник продавчині) про визнання правочину дійсним і визнання права власності на земельну ділянку

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу, - керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області Геника Віталія Миколайовича (далі - прокурор), який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держгеокадастру), - та

в с т а н о в и в:

1. У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу, який він 22 лютого 2022 року уклав із продавчинею (далі - договір купівлі-продажу), щодо придбання ним земельної ділянки площею 8,850 га з кадастровим номером :01:002:0026, яка розташована на території Божедарівської селищної ради Кам`янського / Криничанського району Дніпропетровської області (далі - земельна ділянка);

- визнати за позивачем право власності на земельну ділянку.

2. 20 лютого 2024 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області ухвалив рішення про задоволення позову.

3. 9 травня 2024 року цей суд ухвалив додаткове рішення, згідно з яким стягнув солідарно з продавчині та її представника на користь позивача 3 483,00 грн судового збору.

4. Прокурор як особа, яка не брала участь у справі, подав в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру апеляційну скаргу на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2024 року.

5. 10 липня 2024 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою задовольнив апеляційну скаргу прокурора: скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про відмову у задоволенні позову; стягнув із позивача на користь Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області 4 179,60 грн судового збору.

6. 8 серпня 2024 року адвокат в інтересах позивача подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції від 20 лютого 2024 року. Обґрунтував скаргу так:

- апеляційний суд не врахував висновки, сформульовані у постановах:

(1) Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 227/1506/18, про те, що втручання держави у право особи на мирне володіння майном (розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення) не є виправданим, а держава з часу введення в дію відповідної заборони не змогла забезпечити протягом багатьох років належного механізму реалізації права власності на землі сільськогосподарського призначення;

(2) Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі № 6-1288цс17, про те, що однією з умов застосування частини другої статті 220 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин;

(3) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 серпня 2019 року у справі № 412/1277/2012, про те, що коли апеляційну скаргу подала особа, яка не брала участі у справі, і апеляційний суд встановив, що у судовому рішенні питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішене, апеляційне провадження слід закрити, а рішення суду першої інстанції не треба переглядати по суті;

(4) Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17-ц, про те, що у частині першій статті 352 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, визначене коло осіб, які мають право на апеляційне оскарження судового рішення і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов`язків; за використання приватно-правового інструментарію не для захисту цивільних прав й інтересів, а для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з-під арешту у публічних відносинах або з метою створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин, таке рішення стосується прав, інтересів та (або) обов`язків відповідного державного органу, покликаного захищати інтереси держави у відповідних відносинах;

- в апеляційній скарзі прокурор помилково зазначив позивачем іншу особу - ОСОБА_1 , РНОКП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 . Позивач, який має таке ж ім`я, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його РНОКП - НОМЕР_2 , він проживає у будинку АДРЕСА_2 . Тому позивач не отримав апеляційну скаргу, ухвалу та постанову апеляційного суду, надіслані іншій особі;

- необґрунтованим є висновок апеляційного суду про те, що позивач не надав суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження його наміру нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, вжити будь-які заходи для такого посвідчення та те, що в нього не було можливості посвідчити цей договір у встановлений строк. Припис частини другої статті 220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, бо момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов`язується з їхньою державною реєстрацією; до того часу відповідні договори не є укладеними і не створюють прав і обов`язків для сторін;

- позивач передав кошти за договором купівлі-продажу продавчині, яка у разі відмови у задоволенні позову ці гроші йому не поверне;

- апеляційний суд погодився з аргументами апеляційної скарги прокурора про те, що у випадку дотримання сторонами договору купівлі-продажу процедури оформлення переходу права власності та його посвідчення мали би бути сплачені податки, обов`язкові платежі та збори. Оскільки таку оплату не провели, то оскаржене рішення суду першої інстанції позбавило державу відповідних надходжень до бюджету.

Апеляційний суд не звернув увагу, що закон не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Для контролю такої сплати у публічному праві є відповідні механізми, які зовсім не пов`язані з оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору.

Суд за позовом про визнання договору дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України вирішує цивільний спір, а не визначає розмір і порядок сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Апеляційний суд не врахував, що відсутні обставини, за яких приватно-правовий інструментарій (позов про визнання договору дійсним) використовується учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню, тобто не для захисту цивільних прав та інтересів. Тому немає підстав стверджувати, що суд першої інстанції вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки держави в особі ГУ Держгеокадастру.

7. 26 вересня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Позивач мав надати копії касаційної скарги та всіх доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

8. 11 жовтня 2024 року адвокат в інтересах позивача подав заяву про усунення недоліків, до якої приєднав 4 копії касаційної скарги разом із доданими до неї матеріалами.

9. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

10. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У цій скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним і визнання права власності на земельну ділянку.

2. Витребувати із Криничанського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 178/3386/23.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко