Єдиний унікальний номер судової справи 462/9678/24
Номер провадження 2/462/217/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

(неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом)

07 лютого 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, Військова частина Міністерства оборони України НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

встановив:

І. Рух справи.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кухта В. Б., 25.12.2024 року (вх. № 26611) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований в системі «Електронний суд» 24.12.2024 року) з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, Військова частина Міністерства оборони України НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, у якій просить суд:

- встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 25.12.2024 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі.

Відповіді на вказані запити надійшли до суду 29.01.2025 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.01.2025 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками.

На усунення недоліків позивачу надавався п`ятиденний строк.

30.01.2025 року вказану ухвалу надіслано представнику позивача у його електронний кабінет ЄСІТС, що підтверджується Довідкою про доставку електронного документа.

05.02.2025 року (вх. № 2867) від уповноваженого представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кухта В. Б. надійшла письмова заява (документ сформований в системі «Електронний суд» 05.02.2025 року) про усунення недоліків позовної заяви.

ІІ. Щодо неусунення недоліків позовної заяви.

Перевіривши подану заяву, суд дійшов висновку, що стороною позивача не було у повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 29.01.2025 року суд звертав увагу позивача на те, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Суд звертав увагу позивача на те, що заява була подана без додержання вимог, викладених у ст. 95, 175 і 177 ЦПК України.

Невиконання позивачем вимог вказаних норм закону, зокрема щодо доказів, які підтверджують обставини позовних вимог, щодо подання копій та засвідчення доказів стало підставою для залишення позовної заяви без руху та надання позивачу часу на усунення відповідних недоліки, зазначених в ухвалі суду.

Суд звертав увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд вказував, що із змісту позовної заяви вбачається, що позивач вказує обставини на підтвердження яких не надано відповідних доказів, зокрема позивачем не долучено доказів на підтвердження повністю самостійного виховання та утримання позивачем свого сина ОСОБА_4 з травня 2022 року, не надано підтвердження, як вказує позивач за формою 5 про те, що він є військовослужбовцем, відсутні відомості про вкрай слабке здоров`я (що зумовлює гостру необхідність батьківської опіки та уваги). Матеріали справи не містять відомостей ухилення матері дитини щодо реалізації своїх обов`язків, не надано також доказів неможливості іншим шляхом, окрім судового, встановити факт самостійного виховання та утримання позивачем дитини. Також, позовна заява містить ствердження про подання позивачем відповідної заяви до органу опіки та піклування про можливість самостійного виховання батьком (позивачем) його малолітньої дитини, оскільки мати дитини своїх батьківських обов`язків не виконує, однак до матеріалів справи не додано відповідних документів. Окремо суд звертав увагу позивача на те, що матеріали справи не містять підтвердження існування спору між сторонами щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини, у тому числі, що підтверджують наявність спору з цього приводу між батьком та матір`ю, що відповідно до вимог Сімейного кодексу України є єдиною підставою для розгляду цього питання судом. Періоду, з якого відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини теж не вказано, а також докази на підтвердження цих обставин не надані.

Окремо суд звертав увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Матеріали позовної заяви містять копію постанови (із здійсненим перекладом з польської мови на українську) районного суду м. Новий Двір Мазовецький від 11.07.2024 року у справі № ІІ Кр 205/24 з якої вбачається, що ОСОБА_2 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тимчасового ув`язнення по 17.01.2025 року, однак актуальних відомостей матеріали справи не містять. Відомостей про те, що відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі матеріали справи не містять, а надані позивачем докази підтверджують факт обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (який діяв до 17.01.2025 року). Також суд звертав увагу на те, що частина поданих позивачем документів є неповними, зокрема копія рішення суду від 29.07.2021 року містить лише частину сторінок (аркушів).

Окремо суд зазначає, що в порядку виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 29.01.2025 року та усунення зазначених недоліків позовної заяви, стороною позивача не долучено жодних додатків (документів), не дивлячись на те, що згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року) (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 752/24739/19, провадження № 61-20936 св 21/ від 18.01.2023 року).

Відповідно, ухвала про залишення позовної заяви без руху станом на 07.02.2025 року не була виконана у повній мірі, що позбавляє суд можливості відкрити провадження у справі.

ІІІ. Підсумки.

За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд приймає до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висвітлену 07.02.2024 року у справі № 295/434/22, провадження № 61-10948св23, згідно якої формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що ЄСПЛ у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Так, згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

У зв`язку з тим, що сторона позивача не у повній мірі усунула вказані в ухвалі суду недоліки у встановлений строк, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, Військова частина Міністерства оборони України НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Копію позовної заяви залишити в суді (ч. 6 ст. 185 ЦПК України).

Роз`яснення суду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Порядок оскарження ухвали суду та набрання нею законної сили.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко