Справа №173/2810/24
Провадження №2/173/224/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Бурхана С.М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Салтикової С.І.

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про стягнення боргу в сумі 18000 грн. та понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову позивач посилається на таке. В квітні місяці 2024 року позивач дав в борг ОСОБА_2 18000 грн, які відповідач зобов`язувався повернути через місяць, тобто в травні 2024 року. Станом на день подачі позовної заяви до суду відповідач кошти не повертає, чим ухиляється від вирішення спору.

Для вирішення даної ситуації позивач звертався до органів національної поліції, де отримав відповідь, що між ними з відповідачем виникли цивільно-правові відносини та для урегулювання даного спору рекомендовано звернутися до суду.

У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 року прийнято справу до розгляду, постановлено розглядати справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі, оскільки договір позики між ними не укладався, а кошти надані йому позивачем, були сплачені за автомобіль. Відповідач вважає необґрунтованими позовні вимоги, оскільки позивач за вказані кошти отримав автомобіль, яким володіє досі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Повідомив що перебував біля водосховища, коли його автомобіль, в якому були ключі, документи та кошти випадково замкнувся. Через що, позивач вимушений був взяти у знайомого автомобіль, щоб переночувати поряд зі своїм замкненим автомобілем.

Вранці позивач зателефонував дружині з проханням вислати додаткові ключі від автомобіля. Цього ж дня позивач взяв у відповідача автомобіль з технічним паспортом та страховим полісом, які поклав у шухлядку, що розташована на передній панелі автомобіля.

Наступного ранку позивач повернув автомобіль ОСОБА_3 , наявність документів в автомобілі не перевіряв, оскільки був впевнений про те, що вони на місці. Пізніше, телефонною розмовою відповідач повідомив позивача про зниклі документи на автомобіль. Позивач заперечив факт зникнення документів, оскільки він всю ніч був у автомобілі, який було зачинено, а вранці відразу повернув його власнику. При цьому відповідач зазначив, що збирався продавати автомобіль, і ввечері до нього мав приїхати покупець, проте через відсутність вказаних документів укласти договір з потенційним покупцем не має змоги.

За доводами позивача, він з розумінням поставився до даної ситуації і перевів за вказаний автомобіль 18000 грн. відповідачу, при цьому почав займатися відновленням документів. Згідно домовленості відповідач мав провернути частинами вказані кошти.

Після звернення до відповідних органів, позивачу було повідомлено, що для відповідних дій потрібна довіреність, відразу після чого, останній запропонував відповідачу надати свій паспорт, для того щоб зробити довіреність для відновлення втрачених документів. Проте відповідач не погодився, а після подачі заяви до суду постійно телефонував позивачу та просив вирішити дане питання без суду.

Відповідач позовні вимоги не визнав. Повідомив, що після того як позивач віддав автомобіль, в останньому не виявилося документів. Відповідач зазначив, що на даний час автомобіль знаходиться у нього. При цьому стверджував, що позивач через проблеми із пам`яттю, міг забути про момент зникнення документів та згідно того, що відсутній предмет спору, просив закрити провадження по справі.

За клопотанням сторін у судовому засіданні було допитано свідків.

У судовому засідання свідок ОСОБА_4 підтвердив факти викладені позивачем, проте свідком таких не був та знає все зі слів позивача.

Свідок ОСОБА_5 вказав на те, що бачив як позивач поїхав на автомобілі відповідача, а наступного ранку повернувся. Про факт перечислення коштів та зникнення документів свідок дізнався від відповідача.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали у їх сукупності, вислухавши позицію сторін, доводи свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що позивач, провівши ніч у автомобілі відповідача, повернув його останньому, що підтверджує також свідок ОСОБА_5 . Про факт зникнення документів позивач дізнався телефонною розмовою від відповідача не відразу. Крім іншого, відповідачем не доведено факту наміру продажу автомобіля, який не вдалося продати саме через втрату позивачем документів, що в результаті призвело до спірної ситуації. При цьому факту зникнення документів з вини позивача відповідачем не доведено.

Положенням ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін.

Судом також встановлено, що за обставин, які склалися в зв`язку із втратою документів на автомобіль, позивач перевів на рахунок відповідача кошти у сумі 18 000 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції Р24АD3055 від 22.08.2024 року. При цьому відповідачем не спростовується факт отримання коштів.

Також у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що автомобіль за який він отримав кошти знаходиться у користуванні позивача, тоді як у судовому засіданні повідомив про те, що автомобіль стоїть біля його двору.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19 вказано, що «відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач набув кошти позивача безпідставно. Таким чином позов слід задовольнити повністю.

Щодо доводів відповідача про відсутність предмета спору суд зазначає наступне.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

З огляду на викладене доводи відповідача про відсутній предмет спору не знайшли свого підтвердження.

Згідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов слід задовольнити повністю, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог, слід стягнути 1211 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України,датою ухвалення рішення, є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), борг в сумі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.2025 року.

Суддя С.М. Бурхан