Справа № 502/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права користування та приватизації квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що вона має право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ордера на житлове приміщення № 239-а від 09.03.1995 року на право зайняття житлового приміщення житловою площею 31,26 кв. м., яке складалося з 2-х кімнат, який надано її колишньому чоловіку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що вони з колишнім чоловіком постійно проживали у цій квартирі до дня його смерті. Позивачка звернулася із заявою до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської областіщодо приватизації вказаної квартири проте було надано письмову відповідь, стосовно того, що оскільки нею не підтверджено факт спільного проживання з наймачем колишнім чоловіком ОСОБА_3 та ведення з ним спільного господарства, рекомендовано надати вказані відповідні докази.

У зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить встановити факт спільного проживання та ведення спільного господарства в квартирі АДРЕСА_2 , її та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30.01.2013 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .Визнати за позивачкою право на користування вказаною квартирою з 30.01.2013 як члена сім`ї наймача квартири ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тавизнати за нею право на приватизацію вказаної квартири.

У судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника адвоката Бурлаченка Д.В. надійшла заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі представника.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, клопотань чи заяв не подавала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 червня 1977 року у районному відділі записів актів цивільного стану Кілійського району Одеської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 14.06.1977.

Згодом, 30.11.1994 шлюб між нами було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 01.03.1995.

Під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у них народилась спільна дитина донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 06.08.1977. На теперішній час донька змінила прізвище на ОСОБА_2 .

Колишній чоловік позивачки ОСОБА_3 отримав Ордер на житлове приміщення № 239-а від 09.03.1995 на право зайняття житлового приміщення житловою площею 31,26 кв. м., яке складалося з 2-х кімнат за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї, окрім нього, також входили дочка ОСОБА_5 .

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , від 27.04.2023 квартира використовується ОСОБА_1 .

Відповідно до Довідки БТІ №2188 від 27.04.2023 право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстроване.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 26.01.2017 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.07.2020 ОСОБА_2 подала до Кілійської міської ради заяву про необхідність приватизації квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , тобто відмовилася від права на приватизацію на користь позивачки, її матері, яка там проживала.

На заяву позивачки щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 за нею - Кілійською міською радою було надано письмову відповідь №4520/12/23 від 11.08.2023 стосовно того, що оскільки нею не підтверджено факт спільного проживання з наймачем, колишнім чоловіком ОСОБА_3 , та ведення з ним спільного господарства, їй рекомендовано надати вказані відповідні докази.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 03.05.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 30.01.2013 по теперішній час.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Статтею 61 Житлового кодексу Української РСР визначено, що користування жилим приміщенням в будинках державного й громадського житлового фонду здійснюється відповідно з договором найму житлового приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності -відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

У відповідності до ч. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку).

Статтею 15 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду належить видання ордерів на жилі приміщення.

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини першої статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно з вимогами частини першої статті 8 цього ж Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких, знаходиться державний житловий фонд.

Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства), а частиною третьою цієї ж статті Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

З викладених норм права та зі встановлених та підтверджених доказами обставин справи, судом достовірно встановлено, що позивачка, враховуючи на ту обставину, що вона на цей час з 2013 року зареєстрована у спірну квартирі, тобто мешкала у ній разом із колишнім чоловіком, квартиронаймачем, до дня його смерті, відтак є членом сім`ї такого квартиронаймача, відповідно має право на користування та відповідно приватизацію цієї квартири на підставах, встановлених ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 294, 337, 338 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання та ведення спільного господарства в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30.01.2013 до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , право на користування квартирою АДРЕСА_2 з 30.01.2013 як члена сім`ї наймача квартири ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков