ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1601/7480/2012 Номер провадження 22-ц/814/903/25Головуючий у 1-й інстанції Алексашина Н.С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 05 листопада 2024 року, постановлену суддею Алексашиною Н.С.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження; заінтересовані особи: ОСОБА_2 ; Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс», приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович,

в с т а н о в и в:

04.09.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, у якій просив замінити вибулу сторону стягувача за виконавчим листом, виданим 29.01.2015 Автозаводським районним судом м.Кременчука (справа №1601/7480/2012) у виконавчому провадженні №65826026 із ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» на заявника, як його правонаступника.

В обґрунтування підстав заяви зазначає, що із 17.06.2021 на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває ВП №65826026 з примусового виконання виконавчого листа №1601/7480/2012, виданого Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML-D03/076/2008 від 12.05.2008 у сумі 162 744,03 грн., а також 782,00 грн. понесених судових витрат.

12.08.2024 між ТзОВ «Факторинг Україна» та ТзОВ «Реалайнс Фінанс» укладено договір факторингу №12/08/2024-3, за яким останній набув право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-D03/076/2008 від 12.05.2008; а 13.08.2024 підприємство відступило право вимоги за таким правочином на користь заявника, ОСОБА_1 , про що укладено договір №13-08/2024.

Сторонами зобов`язання виконано його істотні умови. Вважає, що ним, заявником, набуто право вимоги до боржника, як за кредитним договором, так і за судовим рішенням від 29.01.2015 (справа) №1601/7480/2012) та на підставі статті 442 ЦПК України просить замінити вибулу сторону стягувача у виконавчому провадженні.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 05.11.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони ВП №65826025 щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №ML-D03/076/2008 від 12.05.2008.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що заявник, як фізична особа не може бути набувачем права вимоги, яке ґрунтується на кредитному договорі, що виключає підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявник ОСОБА_1 оскаржив ухвалу районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків районного суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити. Розгляд справи судом апеляційної інстанції просить проводити без його участі.

Вважає безпідставним застосування до спірних правовідносин висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у справах №206/4841/20 від 08.11.2023, №906/1174/18 від 16.03.2021, оскільки у вказаних справах не досліджувалося питання переходу права вимоги за кредитним договором від юридичної до фізичної особи, як і не досліджувалося питання щодо заміни стягувача у виконавчому документі.

Наголошує, що встановлення обставин, за яких договір від 13.08.2024 №13-08/2024 та перехід права вимоги до ОСОБА_1 може бути визнано недійсним, не є і не може бути предметом дослідження під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №916/2286/16 від 17.01.2020, №276/1706/14-ц від 30.06.2022, яку вважає релевантною.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.12.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 24.12.2024.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.05.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-D03/076/2008, із додатковими угодами до нього, за яким банк надає позичальнику, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту: 18 500,00 доларів США; цільове призначення - на споживчі цілі; річна база нарахування процентів - 360 календарних днів у році; дата остаточного повернення кредиту - 12.05.2023./а.с.5-13 т.1/

23.09.2011 між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, у тому числі, за кредитним договором від 12.05.2008 №ML-D03/076/2008./а.с.37-41 т.1/

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 22.01.2015, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13.03.2014 (справа №1601/7480/2012) стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-D03/076/2008 від 12.05.2008 в сумі 162744,03 грн.; а також понесені судові витрати - по 782,00 грн./а.с.25-28, 77-83 т.2/

06.07.2016 постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ Єпіфановою І.В. відкрито виконавче провадження №51564374 із примусового виконання виконавчого листа №1601/7480/2012, виданого 29.01.2015 Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» 163 526,03 грн./а.с.97 т.2/

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження примусове виконання ВП №51564374 - завершено./https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors/

17.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанову про відкриття ВП №65826026 із примусового виконання виконавчого листа №1601/7480/2012, виданого 29.01.2015 Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 163 526,03 грн./а.с.121 т.2/

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження примусове виконання ВП №665826026 - зупинено./https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors/

12.08.2024 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТзОВ «Реалайнс Фінанс» укладено договір факторингу №12/08/2024-3, за яким останній набув право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором від 12.05.2008 №ML-D03/076/2008./а.с.127-129 т.2/

13.08.2024 між ТзОВ «Реалайнс Фінанс» та громадянином України ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги №13-08/2024, за яким останній набув право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором від 12.05.2008 №ML-D03/076/2008./а.с.160-164 т.2/

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, районний суд виходив із того, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи можливе лишу у випадку, коли попередній кредитор (банк або фінансова установа) був позбавлений ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації. Тому за відсутності відомостей на підтвердження перебування ТзОВ «Реалайнс Фінанс» у процедурі ліквідації чи позбавлення його ліцензії, районний суд дійшов висновку, що заявник, як фізична особа, не набув права вимоги за кредитним договором, що виключає підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки спростовуються матеріалами справи та зводяться до довільного тлумачення норм права на власну користь. При цьому, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно із частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті наведеної норми).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 08.11.2023 у справі №206/4841/20 Велика Палата Верховного Суду вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, що фізична особа в будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, в тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові виснувала про відсутність підстав для відступу від своїх висновків у постанові від 16.03.2021 у справі №906/1174/18 щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває в процедурі ліквідації, яка вимагає вчинення дій із метою максимального задоволення інтересів кредиторів банку, зокрема його вкладників.

Із огляду на викладені норми права та релевантну позицію Великої Палати Верховного Суду, яка є обов`язковою для застосування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у спірних правовідносин заявник не набув право вимоги за кредитним договором, що виключає підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

При цьому колегія суддів ураховує, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах, що узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.03.2018 у справі №6-1355/10.

Отже процесуальним обов`язком суду є встановлення обставин набуття заявником права вимоги за кредитним договором, як передумови заміни сторони стягувача його правонаступником, в межах розгляду якої судом не вирішувалося питання недійсності договору відступлення.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до цитування постанов Верховного Суду, сформованих у справах №916/2286/16 від 17.01.2020, №276/1706/14-ц від 30.06.2022, які є відмінними від спірних правовідносин. Разом із цим, Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц, провадження № 14-43цс22).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 05 листопада 2024 року- залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.02.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак