Справа № 642/5998/24
Провадження № 2/642/261/25

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 р. м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Балабая С.С.,

при секретарі Кріцак А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Пелих Л.Д.,

представника відповідача Борисової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пелих Л.Д. звернулася до суду з позовом до відповідача, про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 12.10.2019 сторони зареєстрували шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач піклується про здоров`я дочки, надає їй належний фізичний, духовний, гармонійний, розумовий розвиток, сприяє у навчанні, самостійно виховує свою доньку. Відповідач, не бере участі у вихованні та догляді за дочкою. З липня 2024 року по теперішній час позивачка проживає разом із донькою за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивач вважає, що дитина має проживати із нею, оскільки саме вона забезпечує дитині повноцінне виховання.

12.11.2024 через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Мотивований тим, що вимогу позивача про встановлення місця проживання дитини не заперечує.

18.11.2024 судом отримано відповідь на відзив, в який представник позивача зазначає пронаявність обставин для задоволення позовних вимог, зазначених в позовній заяві, просить відмовити в приєднанні відзиву до матеріалів справи.

Судом відзив долучено до матеріалів справи, приймаючи до уваги ту обставину, що відпавідачем не було отримано ухвалу суду разом з копією позовної заяви та доданих документів засобами поштового зв`язку, а з позовною заявою та доданими до неї документами він ознайомився в суді.

Ухвалою суду від 20.12.2024 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача та позивач з`явились, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, посилаючись в обгрунтування позовних вимог на обставини, зазначені в позовній заяві. Позивачка зазначила, що до подачі в суд позову постійно виникали суперечки з відповідачем щодо місця проживання дитини.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте надав до суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю та заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.2, 8, 9ст.7 СК Українис імейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно дост. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст. 161 Сімейного кодексу України спір батьків, які проживають окремо, щодо місця проживання неповнолітньої дитини вирішується судом. При цьому береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, які мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їхнім бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька за конкретною адресою.

При вирішенні питання про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», Суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 160 СК Українимісце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Матеріалами справи встановлено, що 12 жовтня 2019 р. між відповідачем ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Ленінського райсуду м. Харкова від 05.12.2024р. шлюб між сторонами розірвано.

Позивачка працює в ТОВ «Агрошлях» на посаді секретаря з 03.05.2019 по теперішній час, що підтвердується приказом 10/75 від 03.05.2019 р.

За місцем роботи позивачка характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою №06/02 від 06.09.2024, виданою ТОВ «Агрошлях».

Відповідно до довідки №АШ0000004 від 06.09.2024 посадовий оклад Позивачки становить 8500 грн.

Згідно з витягом з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ФОВА-002082184 від 31.08.2024 позивачка не судима, до кримінальної відповідальності не притягається.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що вона є матір`ю позивачки, на цей час її донька з онукою ОСОБА_3 проживають разом з нею та її чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 . Донька позивачки знаходиться на утриманні ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо місця проживання дитини, суд враховує, що донька ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю (позивачкою) та батьками.

З 02.08.2024р. - 21.02.2022р.дитина - ОСОБА_3 відвідує Комунальний заклад "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №18 комбінованого типу Харківської міської ради", що підтверджується довідкою №01-63/89 від 02.09.2024.

Відповідно до листа КНП №Міська дитяча клінична лікарня 319 Харківської міської ради» від 09.08.2024 вих. №678/0/523-24 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під наглядом фахівців зазначеного закладу охорони здоров`я, з лютого 2023 року, декларація про надання медичної допомоги дитині підписана з її матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з ст. 19 СК Українитаст. 56 ЦПК Україниу спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати до суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору.

Згідно з приписами ч. 5ст. 19 СК Україниорган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 16.12.2024 №484 департамент вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

В контексті наведених висновків суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази, сукупність яких свідчить про те, що позивачка як мама доньки, створила їй належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, піклується про її навчання та виховання, виявляє до дитини увагу та турботу, що у позивачки достатній матеріальний та фінансовий стан, необхідний для догляду за донькою та створення належних і комфортних для неї умов.

При цьому, суд звертає увагу на те, що визначення місця проживання дитини із матір`ю жодним чином не свідчить про невиконання батьком його батьківських обов`язків чи позбавлення його можливості реалізації батьківських прав.

Суд повно та всебічно дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що в найкращих інтересах дитини буде визначити її місце проживання разом із матір`ю.

Враховуючи наведене позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 19, 141,150, 160, 161 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Балабай