ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3336/24Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/6/25 Доповідач - Гірський Б.О.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2025 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Гірського Б.О.
cуддів Хоми М.В., Храпак Н.М.
за участю секретаря - Панькевич Т.І.,
у відсутності сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Веприка Тараса Михайловича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №607/3336/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та відновлення становища, яке існувало до порушення прав, -
В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2024 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га, що розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Байківці, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, укладений 13 вересня 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №1279.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0501, площею 0,038 га, що розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Байківці, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у власність ОСОБА_3 .

Стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., тобто по 1211 грн. 20 коп. з кожного.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2024 року у даній справі.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2024 року залишено без змін.

14 січня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Веприк Т.М. звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16500 грн., які понесені ним при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції сторони були повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Веприка Т.М. надійшло клопотання про розгляд заяви без їх участі, вимоги заяви підтримують та просять її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Так, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, представником позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення було подано наступні докази: договір №1 про надання правничої допомоги від 03.03.2024 року, укладений між ОСОБА_1 (Клієнт) та Веприк Т.М. (Адвокат); свідоцтво адвоката; акт №2 про надання правничої допомоги від 14.01.2025 року на суму 16500 грн.; 2 платіжні інструкції від 09.12.2024 року про сплату Щупляк Х.І. 10000 грн. (по 5000 грн.) за надання правничої допомоги згідно договору №1 від 03.03.2024 року.

Згідно пункту 3.1. вказаного договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу допомогу, визначається сторонами у Акті, виходячи з ставки 1500 грн. за одну годину роботи.

Відповідно до Акту №2 про надання правничої допомоги від 14.01.2025 року, на підставі договору №1 про надання правничої допомоги від 03.03.2024 року Адвокатом надано Клієнту правничу допомогу, а саме: 1) підготовка та направлення відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 (ознайомлення з текстом апеляційної скарги (10 стор.), аналіз аргументів, доводів, обґрунтувань, викладених у скарзі, формування правової позиції у справі, консультації з клієнтом та узгодження ключових позицій та аргументів, написання та редагування тексту відзиву, підготовка фінального тексту та направлення його копій відповідачам, формування та направлення відзиву до суду;) - 8 годин вартість 12000 грн.; 2) участь в судовому засіданні 11 грудня 2024 року 1 година* 1500 грн.; 3) участь в судовому засіданні 09 січня 2025 року 1 година* 1500 грн.; 4) підготовка та направлення заяви позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу 1 година 1500 грн. Всього 11 годин 16500 грн.

Так, судові витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу у суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідачами не заявлялося будь-яких клопотань чи заперечень щодо зменшення заявленої адвокатом Веприком Т.М. суми понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.

У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Дослідивши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Веприка Т.М. про розподіл судових витрат, додані до неї документи, та вирішуючи чи є розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 16500 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі та складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивача послуг при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн..

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Веприка Тараса Михайловича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ) 6000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу з розгляду справи в суді апеляційної інстанції (по 3000 грн. з кожного).

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Храпак Н.М.