КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3552/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Валька Ігоря Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у складі судді Гаврилової О.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Десята київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися у суд із позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 09 вересня 2022 року на користь ОСОБА_4 посвідчений Десятою київською державною нотаріальною конторою на бланку серії НСА 330628 і зареєстрований у спадковому реєстрі за №5-143.

В ході розгляду справи представником позивачів подано до суду клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання:

1. Чи страждав ОСОБА_5 будь-яким психічним розладом на момент вчинення правочину - складання заповіту 09 вересня 2022 року?

2. Чи був здатний ОСОБА_5 за своїм психічним станом правильно сприймати обставини при складанні заповіту 09 вересня 2022 року?

3. Чи усвідомлював ОСОБА_5 на момент складання заповіту 09 вересня 2022 року значення своїх дій та (або) чи міг керувати ними?

4. Чи могло вплинути на волю ОСОБА_5 під час оформлення заповіту 09 вересня 2022 року перебування з ним протягом всього часу оформлення заповіту ОСОБА_4 , на користь якої оформлений заповіт, та її чоловіка?

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року клопотання позивачів задоволено частково. Призначено в даній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: чи страждав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психічне захворювання чи інший психічний розлад здоров`я на момент складання заповіту 09 вересня 2022 року?; чи усвідомлював ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент складання заповіту 09 вересня 2022 року значення своїх дій та/або чи міг керувати ними? Проведення експертизи доручено експертам Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (08631, Київська область, Фастівський район, смт Глеваха, вул. Вокзальна, буд. 8). Оплату за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи покладено на позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Провадження у справі зупинено до отримання висновку посмертної судово-психіатричної експертизи.

В апеляційній скарзі адвокат Валько І.В. в інтересах ОСОБА_1 , просить змінити ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року, включивши у другий абзац резолютивної частини ухвали питання для вирішення експертизи наступного змісту: «Чи могло вплинути на волю ОСОБА_5 під час оформлення заповіту 09 вересня 2022 року перебування з ним протягом всього часу оформлення заповіту ОСОБА_4 на користь якої оформлено заповіт та її чоловіка ОСОБА_6 ?».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачі мають довести свої вимоги і прагнуть це зробити зокрема за допомогою експертизи.

Посилається на те, що основним предметом доказування у справі є наявність чи відсутність волі на складення заповіту і вплив на неї.

Вказано, хворобливий стан ОСОБА_5 , вплив на його стан нещодавньої смерті дружини, його вік (90 років) свідчать про вразливий стан ОСОБА_5 на момент складення заповіту. Зокрема присутність відповідачки та її чоловіка, могли вплинути на його волю. Тому постало питання про те, чи була воля заповідача вільною на момент вчинення заповіту, та чи мали вплив на неї зокрема присутність відповідачки та її чоловіка. Думка фахівця-психіатра в цьому питанні є істотною, та дасть позивачам, і суду більший об`єм доказової бази для оцінки стану спадкодавця ОСОБА_5 на момент оформлення заповіту.

Крім того, звертає увагу суду, що включення такого питання не порушить прав відповідачки, не вплине на розмір її фінансових обов`язків.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні ОСОБА_7 та адвокат Валько І.В., який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу задовольнити, адвокат Дяків Д.І. в інтересах ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ОСОБА_2 та представник Десятої КДНК в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належно, від останнього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта-це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим заклопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Як роз`яснено у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року № 9, при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225 ЦК України, частини другої статті 1257 ЦК України суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово - психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", заповіт може бути визнано недійсним, тільки якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК України).

Відповідно до пункту 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я № 865 від 08 травня 2018 року предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила (в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі досудового розгляду" для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. Разом із тим у випадках, коли вирішення справи залежить від психічного стану особи в момент вчинення нею певної дії, наприклад при розгляді справ про визнання правочинів недійсними з мотивів укладення їх фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла ними керувати (стаття 225 ЦК), і за відсутності клопотання про призначення експертизи, суд згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України повинен роз`яснити позивачу його право на заявлення такого клопотання та наслідки невчинення цієї процесуальної дії. Експертиза повинна бути обов`язково призначена у випадках, передбачених статтею 145 ЦПК України.

При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 103-113 ЦПК України, Законом України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII "Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах", з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Як роз`яснено у п. 14 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Призначаючи у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, чи страждав ОСОБА_5 на момент складення заповіту на психічне захворювання та чи міг усвідомлювати значення своїх дій і чи міг він ними керувати, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, які мають вирішальне значення для розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання заповіту, складеного ОСОБА_5 09 вересня 2022 року недійсним.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

За таких обставин, висновки суду про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, з урахуванням предмету спору, є обґрунтованими та вагомими.

Вимогу представника позивачів про зміну ухвали з включенням до резолютивної частини ухвали суду питання: «Чи могло вплинути на волю ОСОБА_5 під час оформлення заповіту 09 вересня 2022 року перебування з ним протягом всього часу оформлення заповіту ОСОБА_4 на користь якої оформлено заповіт та її чоловіка ОСОБА_6 ?», колегія суддів вважає безпідставною, оскільки питання, які поставлені судом перед експертом є достатніми та за своїм змістом охоплюють можливість для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Наведена процесуальна норма не зобов`язує суд ставити на вирішення експерту всі запропоновані учасниками справи питання, а при відхиленні або зміни запропонованих учасниками справи питань мотивувати своє рішення в ухвалі.

Районний суд задовольняючи частково клопотання представника позивачів враховуючи зміст заявлених позовних вимог, предмет та підстави спору, обставин, які входять до предмета доказування, прийшов до висновку, що для з`ясування обставин необхідно поставити на розв`язання експертів питання щодо наявності у особи на час складання оспорюваного заповіту психічного захворювання чи іншого психічного розладу здоров`я та спроможності особи в силу такого захворювання усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Такі питання суд вважав достатніми для вирішення спору по суті, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, висновки суду про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, з урахуванням предмету спору, є обґрунтованими та вагомими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги адвоката Валька І.В. в інтересах ОСОБА_9 та залишення без змін ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Валька Ігоря Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: