Справа № 487/8785/24 Головуючий у 1-й інстанції Лагода А. А.
Провадження № 22ц/812/252/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

5 лютого 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Базовкіної Т. М., Локтіонової О. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства (АТ) «Універсал Банк»

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 листопада 2024 року, ухваленого під головуванням судді Лагоди А. А. в місті Миколаєві о 10 год 10 хв. зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 72 527 грн 47 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого для клієнтів відкрити поточні рахунки, де спеціальним платіжним засобом є платіжні картки monobank, а банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (далі Умови) опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Тому особа, яка бажала отримати банківську послугу monobank, повинна була пройти попередню ідентифікацію за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, після чого здійснювалася видача платіжної картки у точці видачі або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. У подальшому, після перевірки кредитної історії, на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлювався кредитний ліміт та надавалася послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції попередньо використаний клієнтом кредитний ліміт ставав знову доступним.

За наведеної програмою отримання банківських послуг monobank 13 квітня 2018 року до позивача звернувся відповідач ОСОБА_1 та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Після чого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 40 000 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank.

Між тим, станом на 3 червня 2024 року ОСОБА_1 допущено істотне порушення зобов`язань зі сплати щомісячного мінімального платежу, яке ним не усунуте протягом строку, зазначеного у пункті 5.17. Внаслідок цього у відповідності до пунктів 5.18, 5.19 кредит відповідача 3 червня 2024 року переведено позивачем у іншу форму, «на вимогу», та за допомогою мобільного додатку на його адресу направлено повідомлення «пуш», як вимога про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій.

За наведених обставин банк просив стягнути за договором з відповідача загальний розмір заборгованості, яка утворилася станом на 5 серпня 2024 року, та становить 72 527 грн 47 коп., у вигляді загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

У відзиві на позовну заяву відповідач, діючи через свого представника, вважав позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з того що у відповідача виникли сумніви щодо підписання ним анкети заяви до договору про надання банківських послуг та до того ж вона не містить відомостей про розмір кредитного ліміту, процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування тощо. Додані банком до позову Умови та правила надання банківських послуг затверджені вже після оформлення анкети-заяви, а тому не були надані на ознайомлення відповідачу та не були з ним узгоджені. Сам паспорт споживчого кредитування та таблиця обчислення загальної вартості кредиту теж не містять підпису ОСОБА_2 , а отже з ним не узгоджувались.

Наданий банком розрахунок боргу не є доказом наявності заборгованості за погодженими з позичальником умовами, а тому належних та допустимих доказів укладення між банком та ОСОБА_1 кредитного договору та узгодження його істотних умов, суду не надано. В той же час стверджував, що в рахунок погашення отриманого відповідачем кредиту на суму 40 000 грн ним у період з 2 травня 2019 року по 2 червня 2024 року сплачено 181 238 грн 94 коп., а отже заборгованості у ОСОБА_1 перед банком немає.

Посилався на відповідну судову практику.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача, ухвалено про витребування оригіналу анкети -заяви ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив представник позивача надав заперечення, зауваживши, що договір укладений з ОСОБА_1 , є змішаним, та містить ознаки декількох договорів. І тому при поданні позовної заяви банком долучено усі необхідні докази на обґрунтування позову, зокрема, ним надано копію Умов та правил надання банківських послуг, чинних на момент оформлення анкети-заяви ОСОБА_1 , в якій він підтвердив своє ознайомлення з Умовами, тарифами та таблицею обчислення вартості кредиту. Тому підписана анкета-заява є підтвердженням укладення договору про надання банківських послуг, у який позичальник підтвердив своє ознайомлення з банківськими умовами та правилами, внаслідок чого погодив використання базової процентної ставки у розмірі 3,2 % на місяць (38,4% річних), яка змінювалася впродовж строку дії договору, спочатку зменшившись з 1 вересня 2020 року до 3,1 % щомісяця ( 37,2% річних), а потім збільшувалася до 6,4 % на місяць (76,8% річних), у зв`язку з її нарахуванням на прострочену заборгованість.

При цьому зазначив, що алгоритм дій під час укладення кредитного договором побудовано таким чином, що виключає можливість входу у головне меню Монобанку без погодження Умов та правил надання банківських послуг.

Виписка з рахунку, яку банком надано суду, є належним підтвердженням користування відповідачем коштами банку, саме з якої вбачається формування заборгованості яка виникла внаслідок додавання мінусового балансу (овердрафту) у розмірі 32 527 грн 47 коп. до суми кредитного ліміту. Тому проведене відповідачем віднімання від усіх здійснених ним погашень суми встановленого кредитного ліміту є помилковим, оскільки такий розрахунок слід робити виходячи із суми усіх отриманих коштів та здійснених погашень.

Крім того, в період дії договірних відносин між сторонами, відповідачем оформлено 9 заяв на послугу розстрочка загальною сумою 38 472 грн 67 коп., за якими сума непогашених власними коштами заборгованостей входить до складу загальної заборгованості у цій справі.

Надав до суду оригінал анкети - заяви ОСОБА_3 від 13 квітня 2018 року.

11 листопада 2024 року відповідач, діючи через свого представника, надав заперечення на відповідь на відзив, в яких додатково обґрунтував свою позицію, викладену у відзиві, та додатково зазначив, що з виписки про рух коштів вбачається, що позичальник ОСОБА_1 користувався кредитними коштами у період з 13 квітня 2018 року по 15 червня 2020 року. Просив про долучення до матеріалів справи опису робіт адвоката та договору на надання правової допомоги.

У листопаді 2024 року позивачем надано додаткові пояснення, які переважно містили доводи та аргументи викладені у попередньо поданих відповіді на відзив та позовній заяві.

В свою чергу відповідач звернувся з заявою, в якій коротко виклав попередньо зазначені заперечення та просив проводити розгляд справи за його відсутністю.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 листопада 2024 року позовну заяву АТ «Універсал Банк» залишено без задоволення.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами погоджена видача кредитних коштів в межах підписаних позичальником документів без нарахування та виплати процентів, але фактично отримані ним кошти добровільно повернуто на користь банку.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив його скасувати та ухвалити нове, про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті обставини, що одночасно з підписанням анкети-заяви позичальник погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та таблицею обчислення вартості кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку підписавши їх електронним цифровим підписом, визнавши його аналогом власноручного підпису, про що також зазначено у змісті анкети- заяви. Внаслідок погодження відповідачем усіх умов, його заборгованість перед банком становить 72 527 грн 47 коп., яку під час розгляду справи відповідачем не спростовано, належних та допустимих доказів відсутності заборгованості не надано.

Крім того умови та правила надання банківських послуг та зміни до них є публічно доступними, постійно знаходяться у відкритому доступі на сайті банку, ці обставини є загальновідомими та не потребують доказування.

За такого вважав, що висновки суду про недоведеність обставин погодження і розуміння цих умов і правил надання банківських послуг не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Заперечень на рішення суду в частині стягнення витрат на правничу позивачем не зазначено.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, діючи через свого представника, вважав її безпідставною та необґрунтованою, навівши доводи, які раніше виклали у відзиву та запереченнях по справі.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 27 грудня 2024 року та 29 січня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 квітня 2018 року ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання до надання АТ «Універсал Банк» банківських послуг, а саме оформлення кредиту із встановленням кредитного ліміту на суму зазначену в мобільному додатку (т. 1 а.с.15).

В анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодний з тим, що дана заява разом з умовами і правилами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, складає договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його умови. Зазначив про розуміння права банка змінювати кредитний ліміт, про що він буде повідомлений у мобільному додатку. ОСОБА_1 , як позичальником, засвідчено генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яку він буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису задля засвідчення його дій згідно з договором, та підтверджує, що удосконалений електронний підпис є аналогом його власноручного підпису (т. 1а.с. 15).

Банком долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, яка набула чинності з 24 листопада 2021 року та 2 квітня 2018 року (т. 1 а.с.16-28, 130-165), тарифи та паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» (т. 1 а.с.29-30, 31-33). Ці документи, які надані банком та повинні бути складовою договору про надання банківських послуг, не лише створені пізніше, ніж анкета-заява підписана позичальником, а ще є такими, що не узгоджені з позичальником ОСОБА_1 шляхом їх підписання. А отже, підстави вважати, що за договором встановлені процентні ставки, що визначені в Тарифах банка або Умовах та Правилах надання банківських послуг, не є слушним.

До таких самих висновків дійшов і суд першої інстанції та вони є правильними і такими, що узгоджуються не лише з обставинами справи, а і з нормами матеріального права.

Втім, ці висновки спростовують і твердження представника відповідача про відсутність договірних відносин між сторонами, які самі ж спростовують шляхом підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та здійснення ним їх погашення протягом тривалого часу.

В той же час позивачем до матеріалів справи додатково надано заяви позичальника, подані в межах договірних відносин з банком за підписаною ним 13 квітня 2018 року анкетою-заявою, із наявним підтвердженням електронного документу та накладення ОСОБА_1 електронного цифрового підпису.

У цих заявах ОСОБА_1 з банком погоджено отримання додаткових банківських послуг з оплатою процентної ставки у фіксованому розмірі, а саме: за заявою №20.30. від 6 листопада 2019 року на отримання послуги «Розстрочка» на 5 000 грн на строк 12 місяців з фіксованою процентною ставкою 0,00001% на рік (т.1 а.с.113-115,116); заявою №20.30. від 19 січня 2020 року на отримання послуги розстрочка на 7 800 грн на строк 12 місяців з фіксованою процентною ставкою 0,00001% на рік (т.1 а.с.117-119, 120); і заявою №20.30. від 16 січня 2022 року на отримання послуги «Кредит готівкою» з лімітом кредиту 10 000 грн на строк 12 місяців з фіксованою процентною ставкою 0,00001% на рік; та також заявою №VM624213 від 8 березня 2019 року на отримання послуги «Розстрочка» на 8 000 грн на строк 12 місяців з фіксованою процентною ставкою 0,00001% на рік (т.1 а.с.126-128,129).

Отже, під час розрахунку кредитної заборгованості банку слід було використовувати погоджену з позичальником проценту ставку в розмірі 0,00001% на рік. Натомість банком така процентна ставка при розрахунку заборгованості не застосована, а використана процентна ставка в значно більшому розмірі, яка не погоджена з позичальником (т. 1 а.с.6-14).

Не перевірено цей розрахунок і судом, з огляду на погоджену процентну ставку з позичальником, так як ним помилково виснувано, що ці заяви ОСОБА_1 подані до банку в межах інших правовідносин, які натомість існували виключно в межах договірних відносин на надання банківських послуг за поданою позичальником 13 квітня 2018 року анкетою-заявою.

За таких обставин, договір кредитування, що укладався між сторонами та повинен складатися із узгоджених та підписаних анкети-заяви позичальника до договору про надання банківських послуг, тарифів, умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та паспорту споживчого кредитування, підписаний позичальником ОСОБА_1 лише в частині анкети заяви за допомогою власноручного підпису та заяв клієнта на отримання конкретних банківських кредитів з узгодженою фіксованою процентною ставкою 0,00001 % на рік за допомогою удосконаленого електронного підпису.

Інші процентні ставки або можливість збільшення її розміру для простроченої заборгованості з позичальником не узгоджувалась та будь-яких заяв або довідок не підписувалося. З іншими можливими умовами кредитування позивач лише ознайомив позичальника шляхом надсилання йому відповідних умов і правил, тарифів та паспортів споживчих кредитів у мобільний додаток.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Отже, за встановленими у суді апеляційної інстанції обставинами, слід виснувати, що між сторонами мали місце договірні відносини в межах погоджених умов, а саме щодо видачі кредитних коштів в межах кредитного ліміту та надання послуг за поданими позичальником заявами з фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,00001 % на рік.

За змістом довідок щодо кредитного ліміту за карткою ОСОБА_1 , яка видана на підставі поданої анкети-заяви терміном дії до листопада 2028 року, банком встановлено змінний ліміт, який станом на 19 лютого 2019 року визначено у розмірі 10000 грн, станом на 18 травня 2019 року підвищений до 20 000 грн і 6 січня 2020 року збільшено до 40 000 грн (т. 1 а.с.111, 112).

За таких обставин, доводи відповідача про відсутність доказів щодо погодження ним, як позичальником, сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,00001 % на рік, не відповідає матеріалам справи та є такими, що помилково не взяті до уваги судом першої інстанції.

В той же час твердження ОСОБА_1 в частині відсутності його погодження на застосування базової (поточної) процентної ставки в розмірі 3,2% на місяць (38,4% на рік), внаслідок підписання ним заяв на отримання кредитних продуктів за фіксованою процентною ставкою 0,00001% на рік, є доведеними та правильно врахованими судом при ухваленні рішення.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Отже, нараховуючи за користування кредитними коштами процентну ставку, банк діяв за погодженням з позичальником, але не застосував її узгодженого розміру 0,00001%, внаслідок чого включив її сплату за рахунок тіла кредиту, що в цілому суттєво вплинуло на розмір кредитної заборгованості, яка пред`явлена кредитором до стягнення з позичальника.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суму нарахованих процентів за користування кредитом слід вираховувати за ставкою 0,00001% на рік , внаслідок чого, з врахуванням визначеного банком кредитного ліміту та сум розстрочки за кожною заявою позичальника вона буде становитимуть відповідно 00 грн 0,0005 коп., 00 грн 0,00078 коп., 00 грн 0,0008 коп., 00 грн 0,001 коп., а усього 00 грн 0,00308 коп., та є такою, що погашена за рахунок внесених позичальником коштів.

Отже, з наданої позивачем виписки з особового рахунку, за час користування кредитними коштами ОСОБА_1 отримано 281 387 грн 90 коп. та внесено на їх погашення з урахуванням погодженої процентної ставки 306 382 грн 70 коп. (т.1 а.с.88-91).

За наведеного та враховуючи відмову суду першої інстанції в задоволенні поданого банком позову, колегія суддів вважає за можливим змінити мотивувальну частину судового рішення з підстав, викладених у цій постанові у відповідності до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

При тому доводи банку щодо фактичного погодження позичальником Умов та правил надання банківських послуг та тарифів шляхом підписання анкети-заяви та користування мобільним додатком не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, які перепровірені судом апеляційної інстанції.

Підстав для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України а також у відповідності до статті 137 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень щодо суми стягнутих витрат на правничу допомогу на користь відповідача в тексті апеляційної скарги, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 листопада 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. М. Базовкіна

О. В. Локтіонова