РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/8714/24

Провадження №: 2/755/2896/25

"28" січня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Гончарука В.П.

за участі секретаря - Гриценко О.І.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері , суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 виплачувати аліменти своїй матері: ОСОБА_4 1938 р.н. у зв`язку з крайньою потребою та просить стягнути з відповідача сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі 30 тис. грн., з яких - 20 тис. грн. витрати пов`язані з утриманням, лікуванням та доглядом матері ОСОБА_4 та 10 тис. грн. витрати пов`язані з наймом житла.

Вимоги мотивовані тим, що У 2023 - 2024 р., ОСОБА_4 була одноособовим власником :

Земельної ділянки з побудованним на ній двоповерховим цегляним будинком з усіма зручностями в АДРЕСА_1 .

Трикімнатної квартири, загальною площею розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказану вище земельну ділянку в середині 80 - х років отримував батько позивача ОСОБА_5 .

Дачний будинок на вказаній земельній ділянці будували всі разом.

Квартиру АДРЕСА_3 купували також усі разом для батьків.

Позивач в період з 1993 р. по 1997 р. працював офіційно в США та передавав кошти батькам.

В 1999 р. вище названа квартира була куплена за кошти спільні кошти батьків, позивача та відповдача.

Так як батьки житлом були забезпечені, двокімнатна квартира, в якій мешкає позивач, за адресою: АДРЕСА_4 , була передана позивачу в 2009 р., з домовленністю, що позивач не буде претендувати на дачний будинок.

В квартирі по розташованій по АДРЕСА_5 , з 2010 року мешкав племінник позивача, разом з ОСОБА_4 .

З врахуванням того, що між племінником та ОСОБА_4 стали виникати побутові конфлікти позивач за погодження з відповідачем і з огляду на похилий вік ОСОБА_4 узгодили, що остання взимку буде переїздити до позивача, а влітку відповідач буде піклуватись про ОСОБА_4 на дачі, або там, де мешкає позивач з родиною .

Загальна кількість нерухомості, якою володіють відповідач зі своєю родиною на сьогодні складає: 2 будинки і 2 квартири.

Узгоджена між сторонами домовленність виконувалась більше 10 років до 2024 р.

Але коли ОСОБА_4 в 2023 р. захворіла та відповідач відмовився брати матір до себе, мотивуючи це тим, що їй потрібен постійний догляд, а він не в змозі його забезпечити.

06.09.2023 р. відповідач відвіз ОСОБА_4 до нотаріуса де уклали угоди, що стали підставою відчуження нерухомого майна на користь відповідача.

Після цього ОСОБА_2 відмовився здійснювати догляд матері, та за період часу з 15 жовтня 2023 р. привіз один раз продукти харчування за кошти матері.

Позивачем 09.05.24 р. була зроблена заява до поліції, відносно того, що відповідач не допускає матір до місця її реєстрації.

З врахуванням викладено та з посиланням на вимоги ст.ст. 202,203 СК України позивач просить задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволені позову в повному обсязі та прсив їх задовольнити в повному обсязі з обставин викладених в позові, наголошуючи на тому, що їх спільна матір з відповідачем потребує сторонньої допомоги, догляду, а відповідач такої допомоги своїй матері не надає, але увійшовши в довіру до ОСОБА_4 заволодів нерухомим майном останньої.

Але в судовому засіданні позивач підтвердив, що ОСОБА_4 не є недієздатною чи обмежено дієздатною особою .

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та в судовому засіданні категорично заперечував разом зі своїм представником щодо задоволення позову в повному обсязі, наголошуючи на тому, що вказаний позов є необґрунтований, позивач ОСОБА_1 по даній справі є неналежним позивачем, а також те, що позивач чинить перепони в спілкуванні з ОСОБА_4 , та не допускає відповідача до квартири, в якій проживає їх спільна матір, в силу своїх можливостей відповідач надає допомогу своїй матері, передає продукти харчування ОСОБА_4 , які залишає біля дверей квартири , надавати матеріальну допомогу ОСОБА_4 відповідач не може, так- як є пенсіонером та отримує пенсійне забезпечення та інших джерел доходу не має.

ОСОБА_4 також отримує пенсійне забезпечення та вказаних коштів достатньо для основних потреб останньої.

Між позивачем та відповідачем існують протиріччя та конфліктні ситуації щодо нерухомого майна. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що первинний позов підлягає задоволенню , а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є синами ОСОБА_4 , яка відповідно до наданої суду медичної документації в силу свого похилого віку потребує стороннього догляду .

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . та на даний час проживає за адресою АДРЕСА_4 .

Відповідно до наданої суду інформації відповідач ОСОБА_1 отримує пенсійне забезпечення в розмірі 5645,57 грн.

ОСОБА_4 отримує пенсійне забезпечення в розмірі 4384,19 грн.

Позивач ОСОБА_1 на час розгляду справи не має постійного джерела доходів.

Частиною 1 статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Також статтею 203 СК України визначено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Крім того статтею 206 СК України також передбачено, що у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Як слідує з матеріалів справи, що позивачем по даній справі є ОСОБА_1 , який звернувся з позовом в інтересах третіх осіб, а саме ОСОБА_4 .

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 є дієздатною особою та особою похилого віку, отримує пенсійне забезпечення, страждає на ряд захворювань снаслідок яких потребує стороннього догляду.

Відповідно до позовних вимог вбачається, що позивач має намір перекласти весь тягар щодо утримання та догляду за матір`ю ОСОБА_4 одноособово на відповідача по справі, при цьому в судовому засіданні не надав доказів в обгрунтування своїх вимог щодо стягнення суми коштів в розмірі 30 тис. грн. на утримання матері.

Як було встановлено в судовому засіданні, що між позивачем та відповідачем існують протиріччя щодо розподілу нерухомого майна між позивачем та відповідачем , яке належало ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх інтересів, в зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає..

Питання судових витра суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 76-81, 89, 178, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.202-206 СК України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ІПН НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання матері - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено протягом 3.02.2025 р.

Суддя: