Справа № 216/7141/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Савінської А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 224 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 828711153 від 20.01.2022 у розмірі 32 563,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 828711153 (далі Кредитний договір, Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник був ознайомлений з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, без чого подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Відповідач заповнив анкету-заяву, підтвердивши прийняття відповідних умов надання кредиту та засвідчив про ознайомлення про всі умови кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець надав Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 29 900 грн, які перерахував на банківську картку відповідача. У подальшому позивач набув право вимоги за кредитним договором в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, а саме від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» у сумі заборгованості по кредиту 31355,83 грн, від останнього до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» - у сумі 32 563,79 грн, яке, у свою чергу, відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором у сумі 32 563,79 згідно з Договором факторингу № 0409/24 від 04.09.2024. Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим н момент подання позовної заяви заборгованість за Кредитним договором становить 32 563,79 грн, з яких 29 899,70 грн заборгованість за кредитом, 2667,09 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року цивільну справу направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Справа надійшла до суду 27 листопада 2024 року.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 27 грудня 2024 року з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року судовий розгляд відкладений на 21 січня 2025 року за клопотанням відповідача про надання часу для звернення за правовою допомогою до адвоката та складання відзиву.

07 січня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калініна С.К. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у позові, посилаючись на те, що позивачем не доведений факт відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», та відповідно від останнього до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», і у подальшому до ТОВ «Юніт Капітал», оскільки позивачем не надані Реєстр прав вимог № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 08.11.2018, докази здійснення оплати фактором за відступлення ним права вимоги, а також кредитний договір з ОСОБА_1 укладений 20.01.2022, тобто більше ніж через 2 роки після укладення договору факторингу. Крім того, вважає, що позивачем не доведений факт укладення кредитного договору, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про проходження ОСОБА_1 ідентифікації у ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримання ним листа на електронну пошту та смс-повідомлення про здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитний договір не містить інформації про підписання ТОВ «Манівео» з використанням засобу електронного цифрового підпису, зокрема одноразового ідентифікатора, заява на отримання грошових коштів в кредит від 20.01.2022, довідка щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео» не підписані посадовою особою товариства та ОСОБА_1 . Додані до позовної заяви Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт», Порядок дій споживача в ІТС товариства, Алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів є документами самостійно створеними кредитором і не підписані ОСОБА_1 , а тому не є належними доказами виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Крім того, позивачем не надані первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору та розміру заборгованості за кредитним договором.

20 січня 2025 року від представника позивача ТОВ «Юніт Капітал» - адвоката Тараненка А.І. надійшли додаткові пояснення у справі, у яких він посилається на те, що відповідно до алгоритму дій споживача в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач при заповненні заявки на кредит особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був направлений відповідачу 20.01.2022 о 19.11.10 год на номер мобільного телефону, вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля кредитний договір не був би укладений. Зазначені дані відповідач вказав для отримання кредиту та проходження верифікації боржником. Таким чином, кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, дає зробити висновок про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. На підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів до позову надано платіжне доручення з відміткою Товариства, що відповідно до постанови «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» є належним доказом. Також, представник позивача зазначив, що перехід права вимоги за кредитним договором доведений доданими до позову доказами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив розглядати справу без участі сторони відповідача.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 20 січня 2022 року ОСОБА_1 оформив на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронному вигляді заявку на отримання грошових коштів в кредит, у якій вказав свої анкетні дані, засоби зв`язку, номер картки НОМЕР_1 (а.с. 40).

20 січня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено електронний договір кредитної лінії № 828711153, за умовами якого позичальник отримує 29 900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (а.с. 42-45).

Відповідно до пункту 1.3 Договору кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 29 900 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 19.02.2022.

Відповідно до п. 1.7 Договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 19.02.2022

При цьому, сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів.

Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 30 886,70 грн та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 986,70 грн та суму кредиту у розмірі 29 900 грн (пункт 1.14.1 Договору).

Згідно з пунктом 5.1 Договору невід`ємною частиною є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору.

Строк дії договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.7 Договору (пункт 5.2 Договору).

У пункті 5.3 Договору сторони погодилися, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Укладення електронного договору, відбулося шляхом введення ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора MNV265RC, відправленого товариством на мобільний телефон НОМЕР_2 , про що зазначено у самому Договорі (а.с. 45 зворотній бік).

Відповідно до Довідки щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позичальник ОСОБА_1 подав заявку на кредит 20.01.2022 о 19:01, сума кредиту 29 900 грн, строк кредитування 30 з процентною ставкою 0,110 % в день, 20.01.2022 о 19.11.49 позичальником ведений одноразовий ідентифікатор MNV265RC, направлений йому на номер телефону НОМЕР_2 , 20.01.2022 о 19:11 відбулося перерахування грошових коштів позичальнику (а.с. 46).

Згідно з копією платіжного доручення від 20.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ на платіжну картку № НОМЕР_1 коштів згідно договору № 828700053 від 20.01.2022 отримувачу ОСОБА_1 у розмірі 29 900 грн (а.с. 47).

Як вбачається з Довідки № 08/2024, сформованої ПАТ КБ «Приватбанк» 13.08.2024 та підписаної за допомогою КЕП відповідальною особою, на підставі договору № 1336 від 26.09.2013 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та АТ КБ ПриватБанк було здійснено успішні платжеі через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанка на карти клієнтів, зокрема 20.01.2022 19:11 29 900 грн 4149-51ХХ-ХХХХ-9905 (а.с. 48-49).

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналогічні положення містить ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 202, 205, 207, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливістю спірних правовідносин у даній справі є укладання договору про надання споживчого кредиту через інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток. З урахуванням даної обставини, застосуванню підлягають наступні положення законодавства.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

Порядок укладення електронного договору передбачений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір кредитної лінії № 828711153 від 20.01.2022 укладений за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео щвидка фінансова допомога» шляхом ідентифікації позичальника із зазначенням ним своїх персональних даних, та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такі договори прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі.

Таким чином, позивачем доведений факт укладення кредитного договору на умовах, визначених у ньому, в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) позикодавця укласти такий договір у мережі Інтернет на інтернет-ресурсі Товариства (позикодавця), як різновиду інформаційно-телекомунікаційної системи. При цьому прийняття відповідачем пропозиції укласти зазначений Договір здійснено шляхом заповнення ним, зокрема формуляра заяви (форми), паспорту споживчого кредиту, про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За таких обставин, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладання та є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором.

З огляду на викладене вище, суд відхиляє доводи відповідача про не укладання (не підписання) спірного договору, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема про те, що укладання договору від імені ОСОБА_1 з використанням його персональних даних та мобільних телефонів та/або електронної пошти могли бути використані сторонньою особою.

Також, судом відхиляються доводи сторони відповідача про те, що відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а позивач не заявляв клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів, оскільки такі твердження відповідача не доведені належними та допустимими доказами, тоді як відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України обов`язок спростувати доводи позивача в цій частині покладається на відповідача, який також не скористався своїм право і не заявляв про долучення або витребування доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 570/2984/13-ц.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором).

Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 наведені кваліфікуючі ознаки договору факторингу, а саме договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність.

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 69-72).

Пунктом 4.1 вказаного Договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

28 листопада 2018 року вказана форма реєстру прав вимоги підписані між клієнтом і фактором (а.с. 72 зворотній бік).

28 листопада 2019 року укладено Додаткову угоду № 19 до зазначеного Договору факторингу № 28/1118-01, якою строк його дії продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с. 75).

31 грудня 2020 року укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 та викладено його в новій редакції, предметом цього Договору в редакції від 31 грудня 2020 року є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі і щодо вимог, які виникнуть у клієнта в майбутньому (а.с. 76-80).

Додатковими угодами від 31 грудня 2021 року № 27 та від 31 грудня 2022 року № 31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2022 року та 31 грудня 2023 року відповідно (а.с. 81-82).

Відповідно до Реєстру прав вимоги від 05 травня 2022 року № 175, до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 828711153 від 20 січня 2022 року загальною сумою 31 355,83 грн (а.с. 84-85).

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлвйн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк якого закінчується 31 грудня 2024 року.

Вказаним договором пунктом 4.1 також передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору(а.с. 87-91).

Форма Реєстру прав вимоги також підписана між сторонами (а.с. 90).

Відповідно до Реєстру прав вимоги від 20 грудня 2023 року № 2, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» від ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 828711153 від 20 січня 2022 року загальною сумою 32563,79грн (а.с. 92-93).

04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 0409/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором № 828711153 від 20 січня 2022 року.

Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2 (а.с. 94-99).

Форма Реєстру боржників та Акту прийму-передачі Реєстру боржників також підписана між сторонами (а.с. 97-98).

Відповідно до Реєстру боржників від 04.09.2024, до ТОВ «Юніт Капітал» від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 828711153 від 20 січня 2022 року загальною сумою 32563,79, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 29899,70 грн, за відсотками 2664,09 (а.с. 100-101).

Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал», перейшло право вимоги за кредитним договором № 828711153 від 20 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Отже, позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором № 828711153 від 20 січня 2022 року.

Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовуються твердження відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до нього.

Посилання відповідача на відсутність доказів на підтвердження оплати за усіма договорами факторингу не має значення, оскільки відповідно до умов договорів факторингу право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог (боржників), встановленому в відповідному додатку до договорів.

Представлені суду докази цілком підтверджують перехід права вимоги відповідно до наданих реєстрів до кожного укладеного договору факторингу, отже суд вважає, що перехід права вимоги позивача до відповідача за укладеним кредитним договором № 828711153 від 20 січня 2022 року відбувся.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договірні зобов`язання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало в повному обсязі та надало відповідачу шляхом перерахування на визначений відповідачем картковий рахунок кредит в сумі 29 900 грн.

Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк і обсяг не виконав, і станом на час розгляду справи відомостей про погашення заборгованості за вказаним договором суду не надано, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 828711153 від 20.01.2022 в сумі 29 899,70 грн (основний борг).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 2664,09 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом.

В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування.

Така правова позиція підтверджена правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц.

Відповідно до п. 1.7, 1.9.1, 5.2, 5.3 Договору № 828711153 від 20.01.2022 кредитна лінія надається строком на 30 днів до 19.02.2022 та у цей період строку нараховуються проценти за ставкою 0,11 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним, у подальшому сторони погодили, що після закінчення цього періоду, тобто після 19.02.2022 нараховані проценти є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже як вбачається з наведених умови Договору сторони погодили відповідальність позичальника за порушення ним своєчасного повернення кредиту та відсотків у визначений строк повернення кредиту (кредитування) 30 днів, внаслідок чого подальше нарахування процентів встановлено саме за невиконання грошового зобов`язання.

Але при цьому, суд зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами), однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Отже, регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України та охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року по справі № 912/1120/16.

Крім того, суд враховує, що відповідно до матеріалів справи, зокрема довідки щодо дій позичальника в ІТС Товариства та Розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 20.01.2022 по 05.05.2022 позичальником сплачені проценти за користування кредитом у розмірі 986,70 грн.

Отже, враховуючи оплату позичальником обумовлених договором процентів за його користування, нарахованих у визначений договором строк кредитування у розмірі 986,70 грн, а також відсутність підстав для стягнення процентів нарахованих поза межами строку кредитування, починаючи з 20.02.2022, у розмірі 1677,39 грн, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягує з відповідача на користь позивача лише суму боргу по тілу кредиту у розмірі 29 899,70 грн.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що за Договором № 09/09/24-02, укладеним між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» 09.09.2024 про надання правничої допомоги та Додатковою угодою № 1 до Договору, адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги позивачу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, у тому числі по справі ОСОБА_1 (а.с. 102-105).

Відповідно до умов Договору (пункт 3.5) сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта.

Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг від 09.09.2024 АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» засвідчили надання виконавцем та отримання клієнтом таких послуг: складання позовної заяви вартістю 5000 грн за 2 години, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості вартістю 500 грн за 1 годину, надання усної консультації стосовно складання позовної заяви вартістю 500 грн за 1 годину, загалом на суму 6 000 грн (а.с. 106).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (91,8 % від заявленої ціни позову 32563,79 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2223,76 грн (91,8 % від 2422,40 грн), витрати на правову допомогу у розмірі 5508 грн (91,8 % від 6 000 грн), загалом у сумі 7731,76 грн.

Крім того, представником відповідача у відзиві на позовну заяву було заявлено про стягнення на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу в сумі 6 500 грн.

На підтвердження заявлених вимог представником відповідача було долучено копію договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 30.12.2024, Додаток № 1 до Договору про погодження гонорару та порядок розрахунків на суму 6 500 грн, які клієнт сплачує адвокату у строк до набрання судовим рішення законної сили (а.с. 144-146).

Таким чином, відповідно до наведених вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомоги в сумі пропорційній сумі відхиленої частини позовних вимог, а саме 533 грн (8,2 % від заявленої ціни позову).

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Договором кредитної лінії № 828711153 від 20 січня 2022 року в сумі 29 899 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень, судові витрати в загальній сумі 7 731 (сім тисяч сімсот тридцять одна) гривня 76 коп.

У задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 533 (п`ятсот тридцять три) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя: О. В. Колочко