Справа № 749/1720/24
Номер провадження 2/749/73/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2025 р. Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

з участю секретаря Михалевич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №749/1720/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Щорськогорайонного суду Чернігівської області від 19.10.2017 року (справа №749/1106/17) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Щорськогорайонного суду Чернігівської області від 19.10.2017 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Починаючи з жовтня 2019 позивач сплачував аліменти у добровільному порядку та спору між сторонами з приводу сплати аліментів не було. З 2023 року позивач проживає з цивільною дружиною ОСОБА_4 , яка має від попереднього шлюбу двох малолітніх дітей, які проживають разом з ними. Незважаючи на те, що батько дітей ОСОБА_4 сплачує аліменти, проте їх недостатньо для задоволення всіх потреб дітей. Позивач матеріально забезпечує нову сім`ю та двох дітей ОСОБА_4 . Крім того позивач має батьків, які є пенсіонерами та яким по мірі можливості надає допомогу, зокрема батько має проблеми зі здоров`ям та госпіталізований до лікарні. Як зазначає позивач з листопада 2024 року його матеріальний стан суттєво погіршився, так як з 31.10.2024 він звільнений з роботи. Вказане свідчить про неможливість сплачувати аліменти у повному розмірі, а тому для уникнення заборгованості з їх сплати просить зменшити їх розмір з 1/2 частини до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

13.12.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що твердження позивача стосовно сплати колишнім чоловіком його цивільної дружини мінімального розміру аліментів на двох дітей є неправдиві, оскільки батько цих дітей офіційно працевлаштований в КНП «Сновська ЦПЛ» на посаді заступника генерального директора з адміністративно-господарських питань та за законом зобов`язаний утримувати своїх дітей. Крім того позивач за час, коли був працевлаштований, отримував мінімальну заробітну плату у розмірі 8000 грн., а після відрахувань податків вона становила 6560 грн., з якої і стягувалися аліменти на двох дітей, розмір яких складав трохи більше 3000 грн. Тому, відповідач вважає незрозумілим, що позивач хоче зменшити, якщо розмір аліментів який той сплачує і так є мінімальним. Зазначає, що до матеріалів справи не додано доказів того, що позивач надає матеріальну допомогу своїм батькам. Щодо звільнення з роботи позивача зазначає, що останній замовчав той факт, що ініціатором звільнення був саме позивач, оскільки він знайшов більш високооплачувану роботу і влаштувався до ВЧ НОМЕР_1 та наразі отримує більше грошове забезпечення, ніж на попередній роботі. Натомість їхні спільні діти мають проблеми зі здоров`ям та потребуються значних коштів на лікування, окрім цього на збалансоване харчування, придбання сезонного одягу, на їх дозвілля та розвиток. Також вказує, що має ще одну дитину від другого шлюбу. На підставі чого вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

У судове засідання представник позивача надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без участі сторони позивача.

Відповідач та її представник в судове засідання надали заяви, в яких просили розгляд справи првоести без їх участі, підтримали обставини викладені у відзиві на позов та просили відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі рішення Щорськогорайонного суду Чернігівської області від 19.10.2017 року (справа №749/1106/17) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 25.09.2017 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На підтвердження факту сплати аліментів позивачем до позову додано копії квитанцій.

У своєму позові позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що перебуває у цивільному шлюбі з жінкою, у якої від попереднього шлюбу є двоє дітей, які проживають разом з ними, наявністю батьків пенсіонерів, які потребують допомоги та звільненням з роботи.

Так, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №857 від 26.11.2024 за адресою АДРЕСА_1 , мешкають ОСОБА_4 , ОСОБА_8 донька, ОСОБА_9 донька, ОСОБА_1 - співмешканець.

З свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 вбачається, що батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Відповідно до наказу №16 від 31.10.2024 ОСОБА_1 звільнений з посади продавця-консультанта ФОП ОСОБА_11 за угодою сторін.

З довідки про доходи ОСОБА_1 встановлено, що останній працюючи в ФОП ОСОБА_11 отримував заробітну плату, розмір якої за останні 6 місяців становив 8000 грн.

Згідно витребуваних від ГУ ДПС у Чернігівській області відомостей щодо отримання інформації з Держаного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період 4 квартал 2017 року по 3 квартал 2024 року, відповідач мав постійну заробітну плату за вказаний період.

З матеріалів справи встановлено, що позивач має батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є пенсіонерами, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень.

Крім того, позивачем додано копію виписки №2305 із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_12 (батька), згідно якої останній має проблеми зі здоров`ям.

Крім наведеного, у відповідь на судовий запит ІНФОРМАЦІЯ_5 (ВЧ НОМЕР_1 ) повідомило, що ОСОБА_1 з 11.11.2024 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення та призначений на посаду інспектора прикордонь служби 2 категорії водія другої групи інспекторів прикордонної служби третього відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_4 прикордонної застави (з м.д. АДРЕСА_2 ) НОМЕР_5 прикордонної комендатури (з м.д. АДРЕСА_1 ).

З довідки про доходи №456 від 31.12.2024 долученої ВЧ НОМЕР_1 встановлено, що відповідач за листопад 2024 рік отримав грошове забезпечення у розмірі 14987,46 грн. та за грудень 2024 року - 22605,35 грн.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідач заперечуючи позовні вимоги, надала роздруківку з сайту Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, з офіційною інформацію, згідно якої ОСОБА_10 (батько двох дітей цивільної дружини позивача ОСОБА_4 ) працює на посаді заступника генерального директора з адміністративно-господарських питань КНП «Сновська ЦРЛ», що свідчить про можливість утримувати ним своїх двох неповнолітніх дітей.

Крім того, відповідач одружилася з ОСОБА_14 , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 та від другого шлюбу має ще одну дитину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно посвідчення НОМЕР_7 ОСОБА_2 та ОСОБА_14 мають статус багатодітної сім`ї та отримують допомогу на дітей, які виховують у багатодітних сім`ях, що встановлено з довідки Управління соціального захисту населення Корюківської РДА №1400 від 04.12.2024.

Також відповідач посилається на незадовільний стан здоров`я спільних з позивачем дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, син ОСОБА_16 має ювеніальний ревматоїдний олігоартрит колінних суглобів. Згідно доданих відповідачем результатів УЗ дослідження колінних суглобів та виписок із медичних карт амбулаторного хворого ОСОБА_6 , дитина потребує постійного лікування.

Дочка ОСОБА_17 перебуває під наглядом ортодонта через проблеми з прикусом та їй встановлено брекет-систему на нижню та верхню щелепу. Відповідачем надані виписки стоматологічної кініки, з яких вбачається систематичне проведення лікувальних маніпуляцій та їх вартість.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини (ст. 141 СК України).

У постанові у справі №565/2071/19 Верховний Суд зауважив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Судами не враховано те, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Верховний Суд звернув увагу на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення іншої дитини та суперечитиме її інтересам.

Такі висновки Верховного Суду щодо необхідності доводити сам факт погіршення майнового стану, а не просто факт народження нової дитини у платника аліментів, а також те, що батьки не можуть компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою підтримуються й судовою практикою у 2023 році.

Аналогічні за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц (провадження №61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20)».

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач не представив суду жодних доказів на підтвердження того, що з моменту стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей погіршився його матеріальний стан. Позивачем не доведено факту матеріальної допомоги своїм батькам, оскільки вказуючи на те, що вони є пенсіонерами не може свідчити, що вони потребують допомоги, оскільки матеріали справи не містять відомостей про їх доходи та працевлаштовані вони чи ні, що також впливає на необхідність у надавані їм матеріальної допомоги чи змозі самостійно себе утримувати. Крім того, твердження позивача про мінімальний розмір аліментів, які сплачує батько дітей його цивільної дружини на утриманні двох дітей, які проживають разом з ними, та яких не вистачає на їх утримання також не заслуговує на увагу. Оскільки вставно, що батько дітей працевлаштований та позивачем не додано на підтвердження своїх тверджень довідки про розмір аліментів. Також суд зазначає, що обов`язок утримувати дітей покладається саме на батьків.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт, що позивач не може забезпечити дітям належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру.

Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 274-279, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 182, 192 СК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя М.С. Чигвінцев