Провадження № 22-ц/802/70/25 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування запису щодо арешту, заборони відчуження та розшуку майна, зобов`язання до вчинення дій, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 Василюка Ігоря Миколайовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалася на те, що, уклавши договори комісії № 162/2820 та купівлі-продажу транспортного засобу № 162/2820 від 11 грудня 2020 року і отримавши ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію, вона придбала у відповідача ОСОБА_4 автомобіль марки MAZDA 6 (VIN НОМЕР_1 ) номерний знак НОМЕР_2 . На момент укладення правочину з купівлі-продажу автомобіля будь-які обмеження, заборони щодо відчуження відповідачем ОСОБА_4 майна не існували.

Крім того позивач вказувала, що тривалий час здійснювала експлуатацію вищевказаного автомобіля, який не був знятий з обліку з відповідача ОСОБА_4 та поставлений на облік за нею у визначений законом строк через існування карантинних обмежень, пов`язаних з поширенням хвороби COVID-19.

Також зазначала, що звернувшись до відповідного підрозділу сервісного центру МВС для переоформлення реєстрації автомобіля на своє ім`я, однак 21 листопада 2023 року отримала повідомлення про неможливість здійснення таких дій через наявність застосованих органом державної виконавчої служби арештів щодо майна відповідача ОСОБА_4 , зокрема, в інформаційній підсистемі «Гарпун» містяться 4 записи про розшук вищезазначеного транспортного засобу.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд скасувати записи щодо арешту, заборони відчуження та розшуку транспортного засобу - автомобіля марки MAZDA 6 (VIN НОМЕР_1 ) номерний знак НОМЕР_2 , а саме записи: №№ 559895, НОМЕР_3 , внесені 26 квітня 2021 року; №№ 849683, НОМЕР_4 , внесені 20 липня 2021 року, та зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скасувати арешти та заборони, застосовані щодо вказаного транспортного засобу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 травня 2024 року дану справу передано за підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області для розгляду по суті.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом без належної оцінки всіх доказів по справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов помилкового висновку про те, що перехід права власності на транспортний засіб залежить від здійснення його державної реєстрації і не врахував того, що предметом спору є рухоме майно, право на яке у набувача виникає з моменту передання самої речі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач АТ КБ «ПриватБанк», вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі договір купівлі-продажу транспортного засобу, вчинений у простій письмовій формі без виконання визначених чинним законодавством обов`язкових дій по зняттю з реєстрації транспортного засобу попереднім власником і його перереєстрацію на нового власника не породжує правових наслідків переходу права власності від продавця до покупця і не дає право покупцю автомобіля ОСОБА_1 заявляти вимогу про зняття існуючих обмежень щодо даного транспортного засобу.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником автомобіля марки MAZDA 6 (VIN НОМЕР_1 ) номерний знак НОМЕР_2 є відповідач ОСОБА_4 (а.с. 21-22).

Крім того встановлено, що 11 грудня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 , у простій письмовій формі, було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 162/2820, відповідно до умов якого сторони домовилися про придбання ОСОБА_1 у комісіонера - ТОВ «ДЖЕЙТІ АВТО», в особі відповідального ОСОБА_5 , діючого на підставі договору комісії № 162/2820 від 11 грудня 2020 року, укладеного з власником транспортного засобу ОСОБА_4 , за 120000 грн автомобіля марки MAZDA 6 (VIN НОМЕР_1 ) номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 23-27).

З інформації, наданої за зверненням позивача ОСОБА_1 . Головним сервісним центром МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області від 21 листопада 2023 року, вбачається, що згідно з Єдиним реєстром транспортних засобів, станом на 20 листопада 2023 року, транспортний засіб марки MAZDA 6 (VIN НОМЕР_1 ) зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_6 та перереєстрація даного автомобіля на нового власника неможлива у зв`язку з наявністю в інформаційній підсистемі «Гарпун» записів щодо розшуку даного транспортного засобу: №№ 559895, 670174, внесених 26 квітня 2021 року; №№ 849683, 849670, внесених 20 липня 2021 року (а.с. 28-35).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що без скасування записів органу державної виконавчої служби про арешти, в частині придбаного нею вищезазначеного автомобіля, вона не може зареєструвати даний транспортний засіб на своє ім`я, а тому обмежена у праві володіння, користування й розпорядження цим майном, яке їй належить на праві власності.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

З огляду на те, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

У ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов`язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією договорів, предметами яких є транспортні засоби, здійснюється на підставі Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388).

Пунктом 8 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

У вказаному порядку також визначені документи, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, оформлені в установленому порядку.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження (крім транспортних засобів, які перейшли у власність спадкоємця на підставі свідоцтва про право на спадщину), передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.

Відповідно до п. 41 Порядку № 1388 забороняється перереєстрація на нового власника та зняття з обліку транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного або приватного виконавця.

Згідно із пунктом 12 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200), оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України).

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС України або Держпродспоживслужбі, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС України видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держпродспоживслужбою - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі (пункт 17 Порядку № 1200).

Отже, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

За частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановивши, що спірний автомобіль не було знято з обліку в уповноваженому органі МВС України та він зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Отже, встановлені обставини справи та зазначені норми матеріального права, на думку колегії суддів, свідчать про помилковість доводів позивача ОСОБА_1 та її представника, що право власності за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 11 грудня 2020 року виникло у неї як покупця рухомого майна з моменту передачі їй автомобіля марки MAZDA 6 (VIN НОМЕР_1 ) номерний знак НОМЕР_2 , оскільки сам по собі договір купівлі-продажу, укладений у простій письмовій формі, умови якого сторонами належним чином не виконано, не може бути підставою для набуття позивачем права власності на зазначений транспортний засіб.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03 квітня 2023 року у справі № 185/5260/20-ц та від 18 жовтня 2023 року у справі № 756/1232/21.

Таким чином, за відсутності доказів набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на вищевказаний автомобіль, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у неї права вимоги про звільнення цього транспортного засобу з-під арешту та від інших обмежень, встановлених компетентними органами, в порядку ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і по своїй суті зводяться до незгоди з встановленими обставинами справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, а отже, не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 Василюка Ігоря Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді