ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2478/25 Справа № 185/5050/24 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з сімейних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024року, головуючий у суді першої інстанції Головін В.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024року ОСОБА_1 подав в суд позов проти ОСОБА_2 з вимогою про припинення права на утримання останньої та звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 з 21 листопада 2022року.

Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що за рішенням суду в іншій справі з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 листопада 2022року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Та заявник стверджував, що з часу стягнення за рішенням суду аліментів на утримання відповідачки змінились важливі обставини, а саме: відповідач не була непрацездатною особою на час подання позову до суду на своє утримання; минували потреби в отриманні матеріальної допомоги; позивач не має можливості надавати відповідачу матеріальну допомогу; сторони у справі перебували у шлюбі не тривалий час; та відповідач свідомо поставила себе у становище, через яке потребує матеріальної допомоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що з часу стягнення за рішенням суду аліментів на утримання відповідачки, обставини не змінилися.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

12 грудня 2024року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024року.

В апеляційній скарзі висловив вимогу про скасування рішення з ухваленням нового про задоволення його позову в повному обсязі.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачка не є непрацездатною, може працювати та отримувати дохід.

Також заявник стверджував про те, що відповідачка не потребувала матеріальної допомоги, оскільки отримувала аліменти на дитину, неофіційно працювала та після переїзду в Німеччину отримує там соціальні виплати.

Вказував, що не має змоги надавати відповідачці матеріальну допомогу, оскільки має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, на яких також стягуються аліменти.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представниця відповідачки заперечила проти апеляційної скарги, заявляла що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору, доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Обґрунтовувала відзив тим, що позивач є батьком дитини, дитина мешкає разом із матір`ю, яка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 січня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2025рокусправу призначено до судового розгляду на 04 лютого 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2023року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2023року та набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 листопада 2022року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судом при вирішені спору про стягнення аліментів було встановлено, що ОСОБА_1 є батьком дитини, дитина мешкає разом із матір`ю, ОСОБА_2 не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Водночас суд виходив з того, що ОСОБА_1 мав офіційне працевлаштування, щомісячний дохід, отже мав можливість надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку і це не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи розмір його доходів. Одночасно, визначаючи розмір частки доходу, який необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 , суд прийняв до уваги, що на утриманні відповідача перебуває його дружина ОСОБА_1 , яка перебуває у відпустці в зв`язку з пологами, не працює. Зважаючи на те, що інших належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини ОСОБА_1 суду не надав, суд, з урахуванням засади розумності і справедливості дійшов висновку про стягнення з нього аліментів на користь дружини у розмірі 1/8 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи, з дня подання позовної заяви до суду, та до досягнення сином трирічного віку.

При звернення позивача до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначив про те, що змінилися обставини, які є підставою для звільнення від сплати аліментів.

Судом встановлено, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, не працює, утримання дитини потребує значних витрат, а позивач відмовляється надавати матеріальну підтримку. Позивач офіційно працевлаштований, отримує дохід, отже має змогу надавати їй матеріальну допомогу на її утримання до досягнення їх сином трьох років. На сьогоднішній день дитина не досягла трирічного віку.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2023року було зменшено розмір аліментів, які стягнуто з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини з 1/4 до 1/8 частини його доходу щомісячно.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що з часу стягнення рішенням суду аліментів на утримання відповідача, обставини не змінилися, а право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно з частиною першою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частини друга, четверта, шоста статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Згідно статті 85 СК України, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

Звертаючись до суду з апеляційної скаргою, ОСОБА_1 зазначав, що відповідачка не є непрацездатною, може працювати та отримувати дохід. Проте такі доводи скарги є безпідставними, оскільки відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідачкою були надані довідки про відсутність у неї доходів, окрім соціальних виплат на дитину.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не потребувала матеріальної допомоги, оскільки отримувала аліменти на дитину, неофіційно працювала та після переїзду в Німеччину отримує там соціальні виплати колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вбачається з вищевикладених норм закону, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що він не має змоги надавати відповідачці матеріальну допомогу, оскільки має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, на яких також стягуються аліменти, не можуть бути підставою для припинення права дружини на утримання, передбаченого статтею 84 СК України, з урахуванням того, що позивач офіційно працевлаштований, отримує дохід, тобто може надавати матеріальну допомогу. А також не можуть бути правовою підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання дружини обставини, які не передбачено СК України.

Зазначені скаржником обставини щодо стягнення з нього аліментів на усіх його дітей та на дружину можуть бути предметом розгляду в іншій справі щодо зміни розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. (стаття 192 СК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тож встановивши фактичні обставини у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для припинення права на утримання дружини та звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання дружини.

По суті, підстави позову й доводи апеляційної скарги свідчать про відсутність достатніх умов для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2025року.

Судді: