провадження № 2-о/389/15/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області УКРАЇНСЬКИЙ Віталій Валентинович, розглянувши матеріали в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій Комісія з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, про визнання особи полоненим та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати його таким, що перебував у полоні з 15.03.2022 по 25.03.2022 збройних сил Російської Федерації. Просить зобов`язати комісію з питань встановлення факту позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України внести відповідні відомості до реєстрів відомостей про перебування його у полоні та надати відповідний юридичний статус полоненого відповідно до міжнародного гуманітарного права та законодавства України.

Свої вимоги мотивував тим, що він був зареєстрований та проживав до початку вторгнення російських військ на територію України за адресою АДРЕСА_1 . Після початку воєнних дій, він був незаконно затриманий представниками збройних сил Російської Федерації під час тимчасової окупації території Запорізької області та перебував у полоні з 15.03.2022 по 25.03.2022. звернувся до комісії з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, але відповіді не отримав, тому звертається до суду.

Суд, розглянувши матеріали заяви встановив наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України, однак не є вичерпним.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21)

Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

У вказаній справі заявник просить встановити факт, що позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України та перебування його в полоні.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей» від 26 січня 2022 року №2010-IX, який визначає основи соціального та правового захисту вищезазначених осіб, Мінреінтеграції вживає заходів, у межах повноважень, спрямованих на соціальний та правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, а також членів їхніх сімей.

Станом на сьогодні Законом передбачено заходи з реалізації права на соціальну, матеріальну, медичну, реабілітаційну, психологічну допомогу та санаторно-курортне лікування осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону прийняття рішень з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України здійснюється Комісією з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2022 року №1281 затверджено: Положення про Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України; Порядок призначення та виплати допомоги особам, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членам їх сімей; Порядок створення, ведення, доступу до відомостей Єдиного реєстру осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Таким чином, наразі при Мінреінтеграції утворено Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України з метою виконання завдань, визначених Законом та оновлено механізм призначення, виплати та розмір допомоги, передбаченої даним Законом.

Тобто, прийняття рішень з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України здійснюється Комісією з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, яка утворена при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.

Судом встановлено, що заявник на час звернення з даною заявою до суду не звертався із заявою про прийняття рішення щодо встановлення факту позбавлення його особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України до Комісії з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, яка утворена при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. Доказів такого звернення суду не надав.

З урахуванням наведеного, зазначена заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна бути розглянута у позасудовому порядку уповноваженим органом, за наслідками розгляду якої у заявника може виникати право на судовий захист, що повинно реалізовуватися з урахуванням норм про судову юрисдикцію.

Розгляд цієї заяви судом у межах цивільного судочинства фактично є перебиранням органом судової влади функцій, які покладені на спеціально уповноважений орган, до якого заявник у позасудовому порядку не звертався.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.186, 260, 294, 354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити заявнику у відкритті провадження за його заявою про визнання особи полоненим та зобов`язання вчинити певні дії,

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Український