Справа № 548/1592/24
Провадження №2/548/36/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2025 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого - судді Миркушіної Н.С. по цивільній справі №548/1592/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Хорольського районного суду Полтавської області Миркушіної Н.С. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

До суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого - судді Миркушіної Н.С., яка вмотивована тим, що в провадженні головуючого - судді Миркушіної Н.С.перебувала справа № 548/982/17 за позовом ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про встановлення факту належності спадкового майна спадкодавцю та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - з тотожним предметом спору: один і той самий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 19.08.2022 року задоволено позов ОСОБА_1 і визнано за ним право власності на вищевказане домоволодіння.

На вищевказане рішення суду позивачем по даній справі № 548/1592/24 ОСОБА_2 та іншими особами було подано апеляційну скаргу.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09.05.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та інших осіб було залишено без задоволення, а рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 19.08.2022 року залишено без змін, що на думку ОСОБА_1 ставить під сумнів неупередженість та об`єктивність судді Миркушіної Н.С. при розгляді даної справи, а тому, на переконання відповідача ОСОБА_1 , суддя Миркушіна Н.С. не може розглядати справу і підлягає відводу.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав свою заяву про відвід головуючого судді, а позивач ОСОБА_2 та третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 заперечували проти заявленого відводу головуючого судді - Миркушіній Н.С.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Частиною другою ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Статтями 36, 37 ЦПК передбачено чіткий та виключний перелік підстав, з яких може бути заявлено самовідвід, відвід судді.

Згідно із п. 5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу, оскільки заява про відвід судді надійшла до суду менше ніж за 3 дні до наступного судового засідання. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.»

Адже йдеться про довіру до суду, яку в демократичному суспільстві суд повинен вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини, суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку судді. При винесенні судового рішення щодо сторін у судовому розгляді суддя повинен бути безстороннім, вільним від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді прийняти незалежне рішення. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до вищевказаного, суддя зобов`язаний викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не довіряє суду, він втратив довіру до головуючого судді, оскільки на його думку за змістом п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя Миркушіна Н.С. не може розглядати справу і підлягає відводу, так у в провадженні головуючого судді Миркушіної Н.С. перебувала справа № 548/982/17 за позовом ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про встановлення факту належності спадкового майна спадкодавцю та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - з тотожним предметом спору: один і той самий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 19.08.2022 року задоволено позов ОСОБА_1 і визнано за ним право власності на вищевказане домоволодіння.

З метою забезпечення високого рівня довіри громадян до суду та усунення в подальшому обставин, які б могли вплинути на об`єктивний розгляд справи і недопущення недовіри до правосуддя, що передбачено Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого - судді Миркушіної Н.С.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 40, 41 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого - судді Миркушіної Н.С. по цивільній справі №548/1592/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, - задовольнити.

Цивільну справу №548/1592/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, - передати до канцелярії Хорольського районного суду Полтавської області для перерозподілу справи.

Повний текст судового рішення складено 07.02.2025 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна