УХВАЛА

07 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 947/14492/23

провадження № 61-1241ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Селезньова Тетяна Валентинівна, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2025 року засобами поштового зв`язку представник

ОСОБА_1 - адвокат Селезньова Т. В. подала касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року (повний текст постанови складено 11 листопада 2024 року) у справі № 947/14492/23.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просив:

- встановити факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу з червня 2008 року до 18 березня 2013 року;

- визнати спільним сумісним майном сторін квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м, житловою площею 37,2 кв.м; машино-місце

АДРЕСА_2 , загальною площею 32,5 кв.м; машино-місце АДРЕСА_3 , загальною площею 19,5 кв.м;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 часток квартири

АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м, житловою площею 37,2 кв.м;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку машино-місця АДРЕСА_2 , загальною

площею 32,5 кв.м та на 1/2 частку машино-місця АДРЕСА_3 , загальною площею 19,5 кв.м.

Отже позивачем заявлена одна немайнова вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю та майнові вимоги щодо поділу майна - квартири та двох машино-місць.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду

від 05 листопада 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

За змістом пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю такого майна.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2023 року 2 684 грн, а максимальний розмір судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру у 2023 році становить 13 420 грн (із розрахунку 2 684 х 5).

Розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 28 987,20 грн

(із розрахунку 1 073,60 грн (за вимогу немайнового характеру) + 13 420 грн

(за вимоги майнового характеру) х 200 %).

До касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 8 064,38 грн. Таким чином недоплата становить 20 922,82 грн.

У касаційній скарзі викладено клопотання про зменшення розміру судового до 8 064,38 грн, яке мотивовано тим, що передбачена законом сума судового збору за подану касаційну скаргу є надмірною для скаржника, перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, а він не має іншого доходу окрім пенсії.

На підтвердження доводів клопотання надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми нарахованих та/або отриманих доходів, щодо відсутності таких доходів у заявника у 2024 році; відомості з Пенсійного фонду України, згідно яких за 2024 рік

ОСОБА_1 отримано пенсію на загальну суму 161 287,71 грн.

Згідно із частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland»

від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Верховний Суд враховує, що питання зменшення розміру судового збору за клопотанням позивача було предметом розгляду апеляційного суду.

Так, вирішуючи клопотання скаржника про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів Одеського апеляційного суду в ухвалі від 19 квітня 2024 року, встановила, що позивач є власником нерухомого майна, розташованого за кордоном (у Болгарії), вартість якого, на момент придбання становить 46 500 Євро. За таких обставин колегія суддів поставила під сумнів ту обставину, що дійсний майновий стан скаржника перешкоджає йому виконати вимоги закону щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання вимог закону та ухвали апеляційного суду, позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 20 935,20 грн.

Відомості про те, що обставин встановлені апеляційним судом в ухвалі

від 19 квітня 2024 року змінились на час подання касаційної скарги, відсутні.

З огляду на викладене Верховним Судом наразі не встановлено правових підстав для зменшення розміру судового збору за подану касаційну скаргу.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання документу про доплату судового збору у розмірі 20 922,82 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Селезньова Тетяна Валентинівна, про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Селезньова Тетяна Валентинівна, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у справі № 947/14492/23 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович