Провадження № 2/161/681/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2025 року м.Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Антіпової Т.А.
за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом законного представника недієздатної ОСОБА_1 - опікуна ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
15.11.2024 року законний представник недієздатної ОСОБА_1 - опікун ОСОБА_2 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», з вимогою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., 12.01.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 15, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», заборгованості в розмірі 49 063,59 гривень.
В обґрунтування вимог вказує, що у жовтні 2024 року опікуну ОСОБА_1 - ОСОБА_2 стало відомо з відкритих реєстрів про наявність виконавчого провадження № 55833248 від 26.02.2018 року, яке було відкрито на підставі Виконавчого напису № 15 від 12.01.2018 року, вчиненого Гуревічовим Олегом Миколайовичем, - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, щодо стягнення на користь стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованості за період з 17.09.2016 року по 04.12.2017 року включно у розмірі:?41 274,99 (сорок одна тисяча двісті сімдесят чотири) гривні 99 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 6 088,60 шість тисяч вісімдесят вісім) гривень 60 копійок - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями, 1 700,00 (одна тисяча сімсот) гривень плата за вчинення виконавчого напису.
Оспорюваний Виконавчий напис, вчинений нотаріусом на підставі недостовірних даних стягувача про наявність безспірної заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем, оскільки ОСОБА_1 стверджує про відсутність будь якої заборгованості, а тому відсутні підстави вважати, що саме такий договір є підтвердженням безспірної заборгованості. Крім того, зауважила, що ОСОБА_1 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.08.2017 року визнана недієздатною внаслідок наявності психічної хвороби - шизоафективний психоз. І, як було досліджено при проведенні судово-психіатричної експертизи № 130 від 11.05.2017 року, ОСОБА_1 хворіє на психічний розлад починаючи з 2002 року. З 2017 року має призначеного опікуна - ОСОБА_2 .
Нотаріус не повідомляв Боржника і тим більше опікуна про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора (Відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 р. «про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні».
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2024 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису № 15 від 12.01.2028 року, а саме:
-копію договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором №28/02-1 від 28.02.2017 року щодо ОСОБА_1 укладений між ПАТ «Ідея Банк»;
-копії документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника (а.с. 31-17-18).
Вимога суду про витребування документів, згідно ухвали суду від 20.11.2024 року, виконана не була.
Відповідно ч. 8 ст. 128, п. 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі (а.с. 18-19).
Представник відповідача у встановлений строк відзив на позов не подав.
Законний представник позивача та представник позивачів в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачів подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 22).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності.
Третя особа, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, жодних заяв та клопотань від них до суду не надходило.
За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність учасників справи, по наявним матеріалам справи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При дослідженні виконавчого напису нотаріуса № 15 встановлено, що він вчинений в місті Києві 18.01.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. (а. с. 7).
На підставі вказаного виконавчого напису, 26.02.2018 року було відкрито та на даний час здійснюється ВДВС у м. Луцьку Західного МУМЮ виконавче провадження № 55833248 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 8).
Проаналізувавши надані докази, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (в редакції, чинній до 21 лютого 2017 року).
Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:
1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;
2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Одночасно з цим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.
Тобто, на даний час та на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.
Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 12.01.2018 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.
У разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 12.01.2018 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, крім вищевикладеного, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом 2 групи, виписка МСЕК (а.с.6).
Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору під час звернення до суду, з відповідача ставка судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. підлягає стягненню на користь держави.
На підставі ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Закону України «Про судовий збір» керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77-81, 133, 141, 247, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги законного представника недієздатної ОСОБА_1 - опікуна ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью файненс сервіс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью файненс сервіс»на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ТОВ «Нью файненс сервіс», адреса місцезнаходження: 01004, місто Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 5/6 .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 5/6.

Повний текст рішення складений 04 лютого 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова