Провадження № 2/344/806/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанюк Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управляюча компанія «Комфортний дім» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Комунального підприємства «Управляюча компанія «Комфортний дім» (надалі - «Відповідач», «КП «УК «Комфортний дім»), в якому просить зобов`язати Комунальне підприємство «Управляюча компанія «Комфортний дім» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за квартирою по АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири за період з 01.01.2012 року по 08.05.2024 року в сумі 13 261,83 грн.

Позовні вимоги мотивовував порушенням Відповідачем прав Позивача, як споживача послуг, шляхом накладення на нього тягаря комунальної заборгованості, за наявність якої він не несе відповідальності, і яка повинна була бути стягнута із попереднього власника майна.

Як зазначено в позовній заяві, отримавши квартиру АДРЕСА_1 у власність в порядку спадкування, з метою впорядкування документації, в тому числі, щодо можливості проведення комунальних платежів та зміни власника квартири у відповідній базі даних комунальних та інших підприємств, що надають житлово-комунальні послуги в м. Івано-Франківську, Позивач, як добросовісний споживач комунальних послуг, звернувся до КП «УК «Комфортний дім» із заявою про надання інформації щодо особового рахунку, що відкритий на зазначену адресу квартири, зміни власника квартири на нового, та чи існує заборгованість за попереднім власником.

У відповідь на звернення Позивачем отримано листа, в якому повідомлено про внесення змін про власника до особового рахунку, номер особового рахунку та про заборгованість за оплату послуг (квартплата) в сумі понад 13 тисяч гривень.

Не погодившись з такими розрахунками, Позивач повторно звернувся до Відповідача стосовно можливості списання заборгованості за періоди, коли він не був власником майна, враховуючи дату відкриття спадщини, дату отримання права власності на майно, його відсутність в області тривалий час, не користування послугами компанії, строки позовної давності тощо, у чому йому було відмовлено, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду.

Як зазначено у позовній заяві, законодавством України не передбачено, що при переході права власності на житло від однієї особи до іншої борги колишнього власника по сплаті за комунальні послуги переходять до нового власника.

Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представником Відповідача - КП «УК «Комфортний дім», - на адресу суду подано відзив на позов, у якому він заперечив проти позовних вимог та просив в їх задоволенні відмовити.

В обґрунтування заперечень на позов представник Відповідача у відзиві покликається на те, що оскільки Позивач є спадкоємцем колишнього власника квартири АДРЕСА_1 , відповідно до вимог статей 1281, 1282 Цивільного кодексу України у нього наявний обов`язок по сплаті заборгованості спадкодавця за надані Відповідачем комунальні послуги.

Крім того, у відзиві на позов представник Відповідача посилається на те, що чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення співвласника житлового приміщення у багатоквартирному будинку від сплати житлових послуг в залежності від факту проживання чи не проживання в такому приміщенні.

Представником Відповідача на адресу суду подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач та представник Відповідача також скористалися правом на подання відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив відповідно.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківвської області від 25 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Спір між сторонами, враховуючи його характер, виник щодо питання:

правомірності включення до розрахунку заборгованості за комунальні послуги на вимогу нового власника квартири (спадкоємця) суми заборгованості попереднього власника квартири (спадкодавця) (з чого випливає питання навності чи відсутності у спадкоємця попереднього власника квартири обов`язку оплачувати заборгованість за комунальні послуги, нараховані та не погашені за життя спадкодавця),

наявності чи відсутності у власника квартири обов`язку оплачувати комунальні послуги за період його відсутності у квартирі.

Предметом позову ОСОБА_1 є зобов`язання Відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за квартирою по АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири за період з 01.01.2012 року по 08.05.2024 року в сумі 13 261,83 грн.

Так, як встановлено Судом, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.14).

Вказану квартиру успадковано ним на підставі заповіту громадянина ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Савчуком Р.О. від 19.04.2021 року (Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.04.2024 року, видане приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. (а.с.12).

02.05.2024 року представник Позивача за довіреністю звернулася до КП «УК «Комфортний дім» з інформаційним запитом, за змістом якого надала копію свідоцтва про смерть попереднього власника квартири ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію витягу з ДРРП від 03.04.2024 року про нового власника квартири, копію будинкової книги, довідки про склад сім`ї; просила внести зміни до інформаційних даних споживача послуг утримання будинку/квартплата по АДРЕСА_1 ; надати письмову інформацію щодо номера особового рахунку, який присвоєно за вищевказаною адресою та згідно якої слід оплачувати послуги утримання будинку/квартплата; надати інформацію щодо того, чи існує заборгованість за надані КП «УК «Комфортний дім» послуги, який її розмір, зокрема станом на 09.01.2023 року та станом на 03.04.2024 року (а.с.21).

Листом №306 від 20 травня 2024 року (а.с.22) КП «УК «Комфортний дім» повідомило представника ОСОБА_1 про проведення переоформлення власника згідно поданих документів; незмінність особового рахунку № НОМЕР_1 , закріпленого за квартирою; надано довідку про стан розрахунку за надані послуги та рахунок фактуру станом на 01.05.2024 року.

Так, згідно наданої на запит представника Позивача Довідки про розрахунки за надані послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період січень 2012 - травень 2024 року (а.с.23-24) розрахунок заборгованості здійснено з січня 2012 року по травень 2024 року, який становить 12 904,84 грн. та 463,34 грн. (аванс за ремонт).

Заявою від 14.06.2024 року (а.с.25) представник Позивача за довіреністю звернулася до КП «УК «Комфортний дім», в якому зазначила про незгоду ОСОБА_1 із зазначеним у вищевказаній довідці залишком заборгованості та прохання його перерахувати. Зокрема, просила здійснити відповідний перерахунок заборгованості за послуги КП «УК «Комфортний дім» у розрахунках, що наведені у даній заяві, з врахуванням строків позовної давності, не проживаючих та незареєстрованих за адресою осіб тощо. Крім того, просила не проводити нарахування за послуги, оскільки тимчасово проживати за вищевказаною адресою протягом шести місяців поточного року ОСОБА_1 не буде.

Листом №425 від 25 липня 2024 року КП «УК «Комфортний дім» повідомило представника Позивача про відсутність правових підстав для задоволення вимог, зазначених у її зверненні.

Не погоджуючись із зазначеною позицією Відповідача, Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом про зобов`язання Відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за квартирою по АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири за період з 01.01.2012 року по 08.05.2024 року в сумі 13 261,83 грн.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20).

З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за квартирою по АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири за період з 01.01.2012 року по 08.05.2024 року в сумі 13 261,83 грн., відповідає критерію ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги, у разі її обґрунтованості, призведе до відновлення можливо порушеного (в разі встановлення цього судом) права Позивача та встановить між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні наявності чи відсутності заборгованості Позивача, як нового власника, перед Відповідачем до моменту набуття ним квартири у власність, а також заборгованості за відповідний період перебування квартири у власності Позивача, протягом якого він в даній квартирі не проживав.

Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі №686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 26 січня 2022 року у справі №201/11406/20 (провадження № 61-18079 св 21), від 15 березня 2023 року у справі №176/552/22 (провадження № 61-12657 св 22).

Крім того, Судом враховується і та обставина, що у поданому на адресу суду відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив представник Відповідача, заперечуючи проти позову, стверджує про обов`язок Позивача оплатити відповідну суму заборгованості, з приводу якої виник даний цивільно-правовий спір.

Щодо суті спору між сторонами.

Як вже було зазначено, предмет та підстави позову ОСОБА_1 стосуються вирішення питання правомірності включення до розрахунку заборгованості за комунальні послуги на вимогу нового власника квартири (спадкоємця) суми заборгованості попереднього власника квартири (спадкодавця) (з чого випливає питання навності чи відсутності у спадкоємця попереднього власника квартири обов`язку оплачувати заборгованість за комунальні послуги, нараховані та не погашені за життя спадкодавця); наявності чи відсутності у власника квартири обов`язку оплачувати комунальні послуги за період його відсутності (не проживання) у квартирі.

Так, відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» наведені терміни, які вживаються в такому значенні:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.

Вимоги п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють право споживача на одержання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

Положення п.6 вказаної статті встановлюють право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Докази на підтвердження того, що у період з січня 2012 року по травень 2024 року щодо квартири АДРЕСА_1 послуги КП «УК «Комфортний дім» не надавалися, або надавалися неналежно, а також наявності відповідних претензій щодо якості надання таких послуг у попереднього власника квартири ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як і у нового власника ОСОБА_1 - в матеріалах справи відсутні.

Отже, як встановлено Судом, попередній власник вищевказаної квартири помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

На випадок своєї смерті ним було здійснено розпорядження щодо даної квартири шляхом складення заповіту на користь Позивача ОСОБА_1 , який реалізував свої спадкові права та успадкував за заповітом цю квартиру, отримавши 03.04.2024 року Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.12).

Статтею 1216 ЦК України надано визначення поняття спадкування, а саме: спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно частини 3 даної статті, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частин 1,2,3 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (частина 2). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частина 3).

Відповідно до положень ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина1).

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено (частина 2). У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (частина 3).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Таким чином, зобов`язання з повернення заборгованості за комунальними-платежами включається до складу спадщини. Строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Вказані норми ЦК України встановлюють застережливий строк для пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а саме: шість місяців від дня настання строку вимоги.

При цьому, суд зауважує, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, стаття 1281 ЦК України визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, з пропуском якого кредитор повністю втрачає право вимоги до спадкоємця за боргами спадкодавця.

Стосовно ж правової природи особового рахунку, Суд зауважує, що такий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника.

В зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням, переоформлення відбувається лише за прізвищем, ім`ям, по-батькові власника або квартиронаймача.

В ході розгляду справи Позивачем не доведено законних підстав для виключення з особового рахунку № НОМЕР_1 суми заборгованості попереднього власника, що виникла до отримання квартири у спадок, а саме за період з січня 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (час відкриття спадщини).

При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості на особовому рахунку квартири за послуги попередніх власників. Тому списати, не нараховувати або виключити заборгованість попереднього власника у Відповідача немає жодних правових підстав.

Крім того, Суд зауважує, що чинним законодавством не визначено механізму списання боргів за отримані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки технології облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного звернення.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік фінансову звітність в Україні» відкриття особового рахунку, проведення нарахувань та облік заборгованості за надані послуги, її списання є питанням внутрішнього бухгалтерського обліку підприємства.

При цьому, Судом встановлено, що облік такої заборгованості на існуючому особовому рахунку не впливає на отримання позивачем ОСОБА_1 послуг, які надаються Відповідачем, та на реалізацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, підстав для виключення з особового рахунку на квартиру заборгованості переднього власника за період з січня 2012 року по 09.01.2023 року немає. Діями Відповідача не порушені права Позивача, як споживача, адже сама по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості попереднього власника не тягне для Позивача негативних наслідків, а у випадку непогашення заборгованості, чинним законодавством не передбачено припинення надання Відповідачем зазначених послуг.

Сам факт рахування за певною квартирою суми боргу, не свідчить про порушення прав, у даному випадку, Позивача.

Крім того, саме по собі питання про виникнення заборгованості внаслідок невиконання попереднім власником умов договору, правомірність такого нарахування, правильність арифметичного обчислення та факт переходу заборгованості від спадкодавця до спадкоємця, правомірність та дотримання строку пред`явлення такої вимоги про сплату боргу спадкоємцям, дотримання строку позовної давності щодо окремих вимог має бути предметом доказування у разі пред`явлення до Позивача вимог про стягнення боргу за надані Відповідачем комунальні послуги.

Наявність конкретних правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 всієї суми заборгованості за комунальні послуги не є предметом даного судового спору, оскільки, Суд нагадує, його предметом є, зокрема, правомірність включення Відповідачем до відповідної довідки про заборгованість за особовим рахунком відповідних сум.

Доказів звернення Відповідача до суду з позовом до Позивача про стягнення заборгованості за надані послуги не надано, як і не надано доказів такого звернення до Позивача про стягнення вказаної заборгованості в досудовому порядку.

Саме по собі зазначення суми заборгованості по особовому рахунку на запит представника Позивача не є досудовою претензією.

Отже, Позивачем не доведено, що на час розгляду даної справи у суді Відповідачем порушуються його права, як споживача комунальних послуг та власника квартири.

Посилання Позивача в позовній заяві на відповідну практику Верховного Суду у справах №686/6276/19, №201/1807/21, 312/44/20, №176/552/22 є необґрунтованим, оскільки зазначені у цих справах висновки не є релевантними до даного спору, так як вони стосуються правовідносин щодо купівлі-продажу майна, а не спадкування майна, як у даній цивільній справі.

Суд зауважує, що на правовідносини переходу заборгованості за комунальні послуги попереднього власника до нового у спірних правовідносинах поширюються норми про спадкування, а не норми зобов`язального права про договір купівлі-продажу, які поширюються на права та обов`язки покупців за такими договорами.

Необґрунтованими є також посилання Позивача в позовній заяві на ту обставину, що підставою для виключення з обліку по його особовому рахунку заборгованості попереднього власника квартири є та обставина, що Відповідач не звертався з відповідними позовами про стягнення цієї заборгованості з попереднього власника за його життя, оскільки звернення до суду з позовом є правом особи, яке реалізовується нею на власний розсуд.

В частині позовних вимог про виключення з особового рахунку заборгованості за період з 10.01.2023 року (час, з якого квартира належить Позивачу відповідно до частини 5 ст. 1268 ЦК України) по 08.05.2024 року, тобто заборгованості, яка виникла вже безпосередньо щодо Позивача, як власника квартири, Суд звертає увагу на те, що в обгрунтування даної позовної вимоги Позивач посилається на те, що у вказаний період часу він не проживав у даній квартирі, оскільки проходив військову службу в ЗСУ (а.с.17-19).

Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, прийнявши спадщину, Позивач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав Позивач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому.

Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власність зобов`язує (частина 4 статті 319 ЦК України).

Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Незалежно від факту тимчасового не проживання у квартирі, щодо якої надаються комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком і прибудинковою територією, власник такої квартири несе тягар утримання майна та зобов`язаний оплачувати ці комунальні послуги, які надаються щодо його квартири в багатоквартирному будинку, оскільки одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

За таких обставин позовна вимога про зобов`язання Комунальне підприємство «Управляюча компанія «Комфортний дім» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за квартирою по АДРЕСА_1 заборгованість за період з 10.01.2023 року по 08.05.2024 року не підлягає задоволенню у зв`язку з її безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на Позивача, оскільки у позові відмовлено.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 15, 316, 319, 322, 509, 526, 901, 903, 1216-1219, 1223, 1268, 1281, 1282, Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 7, 16, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273,354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управляюча компанія «Комфортний дім» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.