Справа №203/6172/24
Провадження №2/0203/361/2025
УХВАЛА

10 лютого 2025 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

з участю:

-представниці позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання боргу спільним, стягнення коштів у порядку регресу,

у с т а н о в и в:

1. 29 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання боргу спільним, стягнення коштів у порядку регресу. Заявлений позов обґрунтовано тим, що 20.01.2014 під час перебування з відповідачкою у шлюбі, позивач уклав договір позики, за яким для придбання автомобіля одержав грошові кошти в сумі 39 000,00 доларів США. Автомобіль при цьому став предметом застави. Згодом шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу сторони на виконання договору позики сплатили 10 109,00 доларів США (з урахуванням передачі автомобіля). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2024 у справі №204/4708/17 з позивача на користь відповідачки було стягнуто половину вартості придбаного автомобіля в сумі 67 865,00 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2022 з позивача на користь позикодавця було стягнуто заборгованість за договором позики від 20.01.2014 у сумі 934 968,47 грн. Рішення від 22.09.2022 позивачем було виконане. Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання боргу, що виник за договором позики від 20.01.2014 спільним, стягнення з відповідачки у порядку регресу половини сплачених за ним коштів у сумі 472 159,00 грн

2. 9 лютого 2025 року відповідачка звернулася до суду із заявою про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом її касаційної скарги на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2024 та постанови Дніпровського апеляційного суду, ухваленої за результатами його перегляду. Подану заяву відповідачка обґрунтувала тим, що вона оскаржує у касаційному порядку саме те рішення, на якому побудований заявлений у справі позов.

3. У судовому засіданні представниця позивача заперечувала проти задоволення поданої у справі заяви.

4. Відповідачка, її представник до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином.

5. Заслухавши думку представниці позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що подана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

6. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

7. Аналіз приведеної норми свідчить про те, що підставою для зупинення провадження у справі є розгляд іншим або цим же судом справи, пов`язаної з нею таким чином, що без ухвалення у ній остаточного рішення вирішення спору є об`єктивно утрудненим.

8. Між тим, судом встановлено, що у справі №204/4708/17 відповідачка у касаційному порядку оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині, яка не стосується предмету спору у цій справі.

9. З огляду на це суд не знаходить законних підстав для задоволення поданої у справі заяви.

10. Керуючись статтями 251, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання боргу спільним, стягнення коштів у порядку регресу залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу складено 10 лютого 2025 року.

Суддя М.О. Католікян