Дата документу 04.02.2025
Справа № 334/814/25
Провадження № 2-н/334/120/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю. розглянувши заяву Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

30 січня 2025 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .

31 січня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 поданий відзив на заяву, в якому зазначено, що він заперечує викладені в заяві обставини, зокрема вважає суму заборгованості занадто великою та такою, що не відповідає дійсності.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, а також заяву боржника, приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути виданий лише у випадках безспірних вимог, перелік яких чітко визначений цією статтею.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Тобто, судовий наказ є спрощеною формою захисту прав, яка дозволяє стягувачеві швидко отримати рішення щодо безспірної заборгованості чи інших зобов`язань.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача, означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи чи встановлювати обґрунтованість доводів заявників.

Однак, до суду надійшла заява боржника, що свідчить про наявність між сторонами спору.

Оскільки у даній справі заявник і боржник мають спірні правовідносини, які не можуть бути врегульовані в порядку наказного провадження, справа має розглядатися за загальними правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З поданої заяви про видачу судового наказу і поданих документів вбачається спір про право, що за правилами п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, є підставою для відмови у видачі судового наказу, відповідно заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження, а тому у видачі судового наказу з приводу заявлених вимог необхідно відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст.161, 163, 165 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається у строки та у порядку, передбачені ст. 354 ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду через Ленінський районний суду м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Козлова Н. Ю.