ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/380/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/1224/23 Категорія: на ухвалу Суходольський О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Карпенко О.В.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 26.12.2024 (повний текст складено 26.12.2024, суддя в суді першої інстанції Суходольський О.М.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича, заінтересована особа (стягувач) ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк»,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, мотивуючи її тим, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26.06.2023 у справі №707/1224/23 стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №0151/10/2018/0130 від 11.10.2018 в сумі 290 964,70 грн. та по 2182,24 грн. судового збору з кожного.

11.10.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. відкрито виконавче провадження №73020619 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 290 964,70 грн. Крім того, постановами від 11.10.2023 у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить скаржнику на праві приватної власності та на грошові кошти на його рахунку в банку.

11.10.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. відкрито виконавче провадження №73019137 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 2182,24 грн. Постановою від 11.10.2023 об`єднано ВП №73020619 та ВП №73019137 у зведене виконавче провадження №73020883. Постановою від 19.10.2023 у зведеному виконавчому провадженні №73020883 звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , а саме на заробітну плату, відповідно до якої ПрАТ «Графія Україна» щомісячно перераховує на розрахунковий рахунок виконавця 20% від заробітної плати скаржника. 18.12.2023 виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору у сумі 2182,24 грн. закрито на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням.

ОСОБА_1 зазаначає, що на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк» він отримує виплату заробітної плати, що підтверджується випискою з його рахунку в АТ «Укрсиббанк». Інших сум надходжень на вказаний рахунок не надходить, кошти на даному рахунку арештовано.

26.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. із заявою про зняття арешту з коштів заробітної плати на його рахунку та надав відповідні копії документів. 04.12.2024 ОСОБА_1 отримав відповідь про відмову у знятті арешту. За таких обставин порушено право скаржника на отримання винагороди за працю, що є єдиним джерелом його доходів.

У зв`язку з вищезазначеними обставинами, ОСОБА_1 звернувся в суд з даною скаргою та просить визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича незаконною щодо залишення арешту на картковому рахунку НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк» для зарахування заробітної плати та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича скасувати арешт грошових коштів, які є заробітною платою, на картковому рахунку НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк» для зарахування заробітної плати.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 26.12.2024 вказану скаргу відхилено.

Суд вказав, що фізичні особи-боржники, на кошти яких накладено арешт виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує 2-х розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови, що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом.

Отже права скаржника в цій справі накладеним арештом на банківський рахунок не порушено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 подав 10.01.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду у справі, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити вимоги скарги.

Зазначає, що п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» на період військового стану заборонено накладення арешту на кошти із спеціальним режимом використання. Суд не врахував, що арешт фактично накладено на кошти заробітної плати боржника, яка надходить на арештований рахунок, що перешкоджає йому забезпечувати утримання своїх малолітніх дітей.

Суд не врахував правовий висновок ВП ВС у постанові від 20.04.2022 у справі №756/8815/20 стосовно необхідності зняття арешту з рахунку в банку, на який надходять кошти заробітної плати.

Фактично діями виконавця порушується право боржника на отримання винагороди за працю, відрахування з якої можливі лише у частці, а не в повному обсязі, як у даному випадку.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М.просив скаргу відхилити як безпідставну, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтовану.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26.06.2023 у справі №707/1224/23 стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №0151/10/2018/0130 від 11.10.2018 в сумі 290 964,70 грн. та по 2182,24 грн. судового збору з кожного.

11.10.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. відкрито виконавче провадження №73020619 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 290 964,70 грн. Крім того, постановами від 11.10.2023 у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить скаржнику на праві приватної власності та на грошові кошти на його рахунку в банку.

11.10.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. відкрито виконавче провадження №73019137 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 2 182,24 грн.

Постановою від 11.10.2023 об`єднано ВП №73020619 та ВП №73019137 у зведене виконавче провадження №73020883.

Постановою від 19.10.2023 у зведеному виконавчому провадженні №73020883 звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , а саме на заробітну плату, відповідно до якої ПрАТ «Графія Україна» щомісячно перераховує на розрахунковий рахунок виконавця 20% від заробітної плати скаржника.

18.12.2023 виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору у сумі 2182,24 грн. закрито на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням.

26.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. із заявою про зняття арешту з коштів заробітної плати на його рахунку та надав відповідні копії документів.

04.12.2024 ОСОБА_1 отримав відповідь про відмову у знятті арешту.

За таких обставин боржник у справі доводить про порушення його права на отримання винагороди за працю, яка є єдиним джерелом його доходів, та позбавлення можливості утримувати свою сім`ю.

Зазначені правовідносини мають таке правове регулювання.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відтак, метою звернення до суду зі скаргою на дії чи рішення державного виконавця є відновлення порушеного права сторони виконавчого провадження внаслідок незаконності оскаржуваних дій чи рішень виконавця.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно приписів ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права, справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ст. 73 ЗУ «Про виконавче провадження» існує перелік коштів, стягнення на які заборонено законом, зокрема, пенсії.

Відповідно до ч.3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до ст. 46 Конституцією України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 07.10.2009 зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Як вказано у правовому висновку ВП ВС у постанові від 20.04.2022 у справі №756/8815/20 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає кошти, що становлять заробітну плату, як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення у разі відсутності інших коштів чи об`єктів для стягнення, за певними видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) і сумою стягнення.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

ВП ВС констатувала, що не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий.

При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є його заробітною платою, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього.

За обставин даної справи оспорюваний арешт було накладено на банківський рахунок на який надходить заробітна плата боржника ОСОБА_1 та з якого роботодавцем здійснюється щомісячне відрахування у розмірі 20%, що підтверджується листом від 11.12.2024 на а.с.26.

При цьому виконавцем було арештовано всі кошти на такому рахунку, що, у аспекті викладених вище висновків ВП ВС у постанові від 20.04.2022 у справі №756/8815/20 непропорційно обмежує права особи на отримання винагороди за свою працю та забезпечення гідних умов життя для себе та своїх утриманців, а отже є протиправним.

Таким чином міркування суду першої інстанції про те, що боржник, на кошти якого накладено арешт, може здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує 2-х розмірів мінімальної заробітної плати, що забезпечить йому можливість обмежено розпоряджатися своїми коштами, не свідчить про законність оспорюваного арешту, адже для накладення арешту на кошти заробітної плати визначено окрему обмеження в ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», яких виконавець не дотримався та повністю обмежив можливість особи-боржника розпоряджатися коштами свого заробітку.

Так, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 ЗУ «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Подібний правовий висновок викладено у постанові ВП ВС від 19.05.2020 у справі №905/361/19.

Проте за обставин цієї справи за відповідним зверненням боржника наявні порушення виконавцем усунуті не були, чим допущено протиправну бездіяльність.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 26.12.2024 у даній справі належить скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та прийняти постанову про задоволення вимог скарги боржника.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 447, 451 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 26.12.2024 у даній цивільній справі скасувати.

Визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича щодо залишення арешту на картковому рахунку НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк» для зарахування заробітної плати незаконною.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича скасувати арешт грошових коштів, які є заробітною платою, на картковому рахунку НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк» для зарахування заробітної плати.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 05.02.2025.

Суддя-доповідач

Судді