Провадження № 2/201/809/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Жовтневий районний суд

Міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання Максимової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , та просить встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_2 з 17.04.2014 по 01.06.2023; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 придбану за договором купівлі - продажу від 08.10.2019; визнати за ним, ОСОБА_1 , у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 придбану за договором купівлі - продажу від 08.10.2019.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що він проживав з відповідачкою однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу в зазначений період. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син, ОСОБА_4 , про що 21 липня 2017 року було складено відповідний актовий запас №963, місце державної реєстрації Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, свідоцтво серії НОМЕР_1 . З 2014 року по 2016 рік вони, всією сім`єю, проживали за адресою: АДРЕСА_2 . 30.09.2016 ним з відповідачкою, яку він вважав своєю цивільною дружиною на той час, була придбана нерухомість, а саме квартира, за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить їм на праві спільної часткової власності, після покупки проживали в даній квартирі. 08.10.2019 за спільні нажиті кошти, ними було придбане ще одне житло, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на цивільну дружину ОСОБА_2 та з моменту покупки вони переїхали проживати туди на постійній основі. В позовній заяві позивач зазначив, що факт проживання однією сім`єю можуть підтвердити свідки: ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Позивач стверджував, що вони з відповідачкою мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного. Тобто, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Крім того, всі свята проводили разом у колі родичів та друзів. Даний факт також підтверджується випискою з рахунку з 01.01.2020 по 12.10.2023, а саме регулярними переказами коштів на рахунок ОСОБА_2 та від неї на рахунок ОСОБА_1 . Крім того, за час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були придбані дві квартири для спільного проживання: за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується наданим до суду документами (а.с.1-7).

Стислий виклад позиції відповідача.

16 листопада 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, я кому відповідачка зазначила про те, що дійсно, у 2014 році вона познайомилась з позивачем, однак їх стосунки були дружні, але ніколи вони не були сімейними, оскільки їм не були притаманні ознаки спільного проживання однією сім`єю, а саме ведення спільного господарства, спільного бюджету, спільного харчування, надання взаємної допомоги, інших обставин. Квартира, за адресою: АДРЕСА_3 , була придбана сторонами, як бізнеспроект для подальшої її здачі у найм, оскільки власних коштів на купівлю цілої квартири на той час не було, нею (відповідачкою) було запропоновано ОСОБА_1 придбати квартиру на двох власників, з подальшим здаванням у найм. Придбання спільного майна, зблизило сторони, в результаті чого у них народилася дитина, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08.10.2019 відповідачкою була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій дійсно проживає на даний час позивач, оскільки, він є батьком спільної дитини сторін, не має житла у м. Дніпрі, та вона (відповідачка) погодилась надати йому безоплатно спірне житло для проживання за умови сплати ним комунальних платежів. Посилання позивача на наявність спільних фотографій жодним чином не може підтверджувати наявність спільного побуту оскільки вони здебільшого зроблені в громадських місцях, на них зображена спільна дитина, що підтверджує лише реалізацію права батька на спілкування з дитиною та участь у її вихованні, оскільки він не проживає спільно з дитиною та відповідно обов`язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права є законодавчо закріплене та повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто шляхом побачень з нею, що є основною формою особистого спілкування.

На підставі викладеного, відповідачка вважає, що позовна вимога позивача щодо встановлення факту проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 2014 року по 01 червня 2023 року є безпідставною, оскільки позивачем не доведений факт ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Разом з тим, відповідачка вважає, що спірна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить їй на праві приватної власності є особистою приватною власністю оскільки була придбана за особисті кошти (а.с.101-106).

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.84).

Ухвалою судді від 04 грудня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі (а.с.88-89).

Ухвалою судді від 04 грудня 2024 року частково задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.91-92).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Алєксєєнко А.І., що діє на підставі ордеру АЕ №1174410 від 24.10.2024 (а.с.76), підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, представник відповідача адвокат Міронов В.О., що діє на підставі ордеру АЕ №1256757 від 23.01.2024 (а.с.97), проти задоволення позову заперечував, представники сторін прийняли участь у допиті свідків по справі.

В подальшому представники сторін подали до суду заяви, у яких просили завершити розгляд справи у їх відсутність, наполягаючи кожен на своїй позиції (а.с.153, 154).

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд завершив розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами, з урахуванням позицій сторін, висловлених ними на більш ранніх стадіях розгляду справи.

Фактичні обставини встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідачки народився син, ОСОБА_4 , про що 21 липня 2017 року було складено відповідний актовий запас №963, місце державної реєстрації Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с.15).

30.09.2016 був укладений договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 між ОСОБА_9 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) (Продавець) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) (Покупці). Квартира була передана у спільну часткову власність по (одній другій) частці кожному із покупців (а.с.16, 17).

08.10.2019 був укладений договорі купівлі - продажу квартири загальною площею 69,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , договір укладений між ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) (Продавці) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) (Покупець). Дана квартира була придбана за 750?000 (сімсот п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та зареєстрована за ОСОБА_2 на праві приватної власності. Договір купівлі - продажу (серія та номер: 3185) посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлією Володимирівною. Цей факт не заперечуєтеся сторонами.

У матеріалах справи містяться виписки з рахунків з 01.01.2020 по 12.10.2023, які підтверджують регулярні перекази коштів між позивачем та відповідачем, та утримання вищезазначеного майна шляхом сплати за комунальні послуги (а.с.18-65).

Надані позивачем фотознімки мають зображення сторін по справі, у тому числі разом з їх дитиною, які свідчать про близькі стосунки сторін, що мають характер подружнього життя (а.с.67-74).

Відповідно до Акту про фактичне місце проживання, складеному головою ОСББ «Штабний п`ять» та сусідами, від 19.10.2023, позивач ОСОБА_1 з 08 жовтня 2019 року по день складання акту проживає у спірній квартині за адресою: АДРЕСА_1 , титульним володільцем якої є відповідачка (а.с.66).

У своїх письмових поясненнях, голова правління ОСББ «Штабний п`ять» ОСОБА_8, зазначила, що 19 жовтня 2023 року за її участі був складений Акт про фактичне місце проживання (не проживання) за адресою: АДРЕСА_4 громадянина ОСОБА_1 , який разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4 проживали у будинку за вказаною адресою з жовтня 2019 року по травень 2023 року. При цьому ОСОБА_1 погоджував всі питання пов`язані з ремонтними роботами перед заселення до квартири, приймав участь в засіданнях ОСББ та оплати за комунальні послуги, які надає ОСББ з моменту придбання квартири здійснювались ОСОБА_1 , що підтверджується надходженням грошових коштів на рахунки ОСББ саме від нього. Також, голова правління ОСББ «Штабний п`ять» ОСОБА_8 зазначила, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 їй відома, однак участі у справах ОСББ вона не приймала. З червня 2023 року ОСОБА_1 залишився самостійно проживати в даній квартирі, оскільки його дружина та син переїхали проживати в інше житло, внаслідок цього 19 жовтня 2023 року й було складно вищезгаданий Акт про фактичне місце проживання (не проживання) (а.с.150).

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_6 (приятель сім`ї), ОСОБА_7 (колишня співробітниця, приятелька сторін), ОСОБА_11 (співробітник), підтвердили факт сумісного проживання сторін як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу спочатку в квартирі за адресою АДРЕСА_3 , потім, після придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 , вони переїхали туди. При цьому свідки пояснили, що бували у гостях за місцем проживання сторін, де останні були завжди разом, одягнені вони були по-домашньому, їх сприймали як подружжя. Свідки разом зі сторонами святкували різні свята, виїжджали на відпочинок сім`ями. Між сторонами були добрі, теплі стосунки, які притаманні подружжю. Спірну квартиру за адресою АДРЕСА_1 сторони придбали переважно на кошти, які надав позивач, оскільки він працював на більш високооплачуваній роботі, ніж відповідачка, до того ж остання перебувала у відпустці по догляду за їх спільною дитиною, та доходів не мала (а.с. 126-147).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.

Факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

Статтею 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

У постанові № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Тобто, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю.

Аналогічний правовий висновок був викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19); у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2019 року у справі №520/10480/17 (провадження № 61-15975св19); у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15 (провадження № 61-30273св18).

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц зазначено, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року у справі №755/18012/16-ц, зазначено, що умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

В даному випадку, як встановлено судом, та підтверджується матеріалів справи, ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 , не перебували в іншому шлюбі в проміжок часу з 17.04.2014 по 01.06.2023. Водночас, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено вищенаведеними доказами, зокрема, показами свідків, актом про фактичне місце проживання, складеному головою ОСББ «Штабний п`ять» та сусідами, письмовими поясненнями голови цього ОСББ, фотознімками, наданими позивачем, виписками з рахунків з у період з 01.01.2020 по 12.10.2023, договорами купівлі-продажу вищезгаданих квартир тощо, ОСОБА_1 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, ввели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, разом придбавали нерухоме майно у період з 17.04.2014 по 01.06.2023.

Доходячи до такого висновку, суд також враховує наявність у сторін спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має прізвище позивача та його ж по-батькові. Спірну ж квартиру було придбано 08 жовтня 2019 року, під час перебування відповідачки у відпустці по догляду за дитиною, коли вона не мала доходів у вигляді зарплати.

Водночас, відповідачка на надала жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, зокрема, й доказів того, що спірна квартира придбана нею за її особисті кошти.

Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для реалізації його права власності на нерухоме майно, яке було придбане під час спільного проживання однієї сім`єю без реєстрації шлюбу.

Суд звертає увагу на те, що про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України.?

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13 висловив правову позицію, за якою майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), а інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Статтею 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.?

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд врахувавши наведені норми матеріального права, дійшов висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю нерухомого майна придбаного за час проживання однією сім`єю та визнання за позивачем у порядку поділу спільного майна подружжя права власності на квартири підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами.

Розподіл судових витрат у справі.

За приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку, позивачем при зверненні до суду сплачено 7500 грн. судового збору (а.с.8), які, враховуючи результат розгляду справи, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 60, 74 СК України, ст.ст.12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з 17.04.2014 по 01.06.2023, однією сім`єю без реєстрації шлюбу;

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 придбану за договором купівлі - продажу від 08.10.2019.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 придбану за договором купівлі - продажу від 08.10.2019.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 7500,00 грн. в рахунок відшкодування його витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 діб до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Суддя С.С. Федоріщев