Справа №949/2260/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Луцик О.А., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 січня 2013 року, справа №560/41/13-ц та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивачка перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою.

29 січня 2013 року Дубровицьким районним судом Рівненської області ухвалено рішення, по справі №560/41/13-ц, за яким з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи із 14 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів був визначений у твердій грошовій сумі, оскільки на момент розгляду вказаної справи, відповідач не працював. Проте, у 2024 році відповідач був призваний на військову службу по мобілізації на особливий період, відтак на даний час має регулярний дохід. Крім того, після присудження аліментів, витрати на дитину істотно збільшилися, оскільки дитина має хронічне захворювання, витрати на її лікування, позивачці самій складно нести, а тому визначений судовим рішенням розмір аліментів не достатній для забезпечення лікування дитини та належного фізичного та духовного розвитку дитини. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів на мінімально визначений розмір у частці від доходу на рівні 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що буде сприяти якнайкращим інтересам дитини та не буде обтяжливим для відповідача.

До початку судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити.

Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі його представника, проти задоволення позову заперечує у повному обсязі .

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками 28 грудня 2025 року (а.с.31), проте відзиву не подано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2009 року між сторонами був укладений шлюб (а.с.6), який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 листопада 2012 року був розірваний (а.с.8).

Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 січня 2013 року у справі №560/41/13-ц з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи із 14 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Як вбачається із довідки №13900/27.15 від 29 жовтня 2024 року, виданої Дубровицьким відділом державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ОСОБА_1 отримує аліменти із ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа №560/412/13-ц, виданого 18 березня 2013 року Дубровицьким районним судом Рівненської області (а.с.11).

Згідно довідки про доходи №01-40 від 01 листопада 2024 року, позивачка працює на посаді вихователя ГПД Дубровицького ліцею Дубровицької міської ради (а.с.10).

Згідно довідки №4479 від 25 жовтня 2024 року, виданої Дубровицьким ліцеєм Дубровицької міської ради, дочка ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею 8-ПМ класу Дубровицького ліцею Дубровицької міської ради (а.с.12).

З долучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що дочка ОСОБА_3 має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим періодично відвідує лікарів (а.с.13-20).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВерховноїРадиУкраїниN789-XIIвід27лютого1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Як встановлено судом, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються за рішенням суду у твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3028 гривень.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13.

Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на недостатність розміру стягуваних аліментів, які визначені рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 січня 2013 року.

При вирішенні даного позову, суд враховує ту обставину, що встановлений судовим рішенням від 29 січня 2013 року розмір аліментів, не містить прив`язки до рівня заробітку (доходу) відповідача, а тому залежить виключно від визначеного Законом України «Про державний бюджет України» рівня прожиткового мінімуму і збільшення заробітку (доходу) відповідача не впливає на їх розмір.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Будь-яких доказів, що підтверджують неможливість надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, який просить позивачка, відповідач не надав.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що позивачка бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, тому приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, покращать її матеріальне становище і визначення вказаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів, призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька, відповідно до положень Закону, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене та виходячи із засад справедливості та захисту прав дитини, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, який встановлений судовим рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 січня 2013 року та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1211,20 грн.

На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 5 Закону України Про судовий збір ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 січня 2013 року, справа №560/41/13-ц та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) гривень на користь держави в особі Державної судової адміністрації України: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; кодкласифікації доходів бюджету: 22030106.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 20 жовтня 2009 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , серія та номер паспорту невідомі.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.