Справа 206/4857/24
Провадження 2/206/118/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 лютого 2025 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Ляшко Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська від позивача засобами поштового зв`язку надійшов позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В прохальній частині позову позивач просить суд:

-зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 11.03.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до розміру 1/8 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11 березня 2014 року Дзержинським міським судом Донецької області прийняте рішення у справі № 225/368/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням позовні вимоги задоволені в повному обсязі. ОСОБА_2 звернулась до Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання рішення. 29 липня 2021 року державним виконавцем прийнята постанова повернення виконавчого документу стягувачу на підставі заяви ОСОБА_2 . 28 грудня 2023 року Дзержинським міським судом Донецької області прийнята ухвала у справі № 225/368/14-ц за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого документу. Заява задоволена, виданий дублікат виконавчого документу, який надісланий до виконавчої служби для примусового виконання.

Проте, у ОСОБА_1 змінився як майновий, так і сімейний стан, що є підставою для звернення до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів. Так, 17.02.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 в шлюбі народився син ОСОБА_5 . Дитина має слабкі легені та дихальну систему та досить часто потребує як лікування, так і профілактичних заходів. Крім того, ОСОБА_4 є особою з інвалідністю III групи, у зв`язку із чим позивач звертається до суду із даною позовною заявою для захисту своїх прав (а.с. 1-5).

У судові засідання позивач не з`явився. На електронну пошту суду направляв заяви про розгляд справи без його участі у зв`язку із перебуванням на військовій службі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи містяться конверти, повернуті поштою з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 32, 36, 37). Також суд завчасно (20.12.2024) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 35). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб, щодо адреси проживання та номеру телефону: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 20-21).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників сторін (а.с. 26).

15.11.2024 та 04.12.2024 на електронну пошту суду від позивача надійшли заяви про розгляд справи без його участі (а.с. 28, 31).

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 11 березня 2014 року (справа №225/368/14-ц) стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2014 року, щомісячно, до досягнення повноліття дитини (а.с. 38-39).

17 лютого 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який був зареєстрований Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 19, про що 17 лютого 2018 року видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_7 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_8 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що 23 квітня 2019 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (актовий запис № 663) (а.с. 11).

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_3 № 2237 від 24.02.2024 та відомостей з військового квитка серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації (а.с.7-9).

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 28 грудня 2023 року (справа №225/368/14-ц, провадження 6/225/160/2023) видано ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 11.03.2014 у цивільній справ №225/368/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. 40-42).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 786873 ОСОБА_4 з 01.12.2023 встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01.02.2027 (а.с. 12-15).

Також на підтвердження стану здоров`я сина ОСОБА_8 позивач надав виписку із амбулаторного (стаціонарного) хворого КП «Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни» Полтавської обласної ради від 09 січня 2023 відповідно до якої дитина має вроджену ваду серця, часто хворіє та потребує санаторно-курортного лікування (а.с. 16).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд, з урахуванням положень статті 9 Конституції України, зазначає, що відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позов в частині зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що на його утриманні, окрім неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також перебуває неповнолітній син ОСОБА_8 , який у зв`язку зі слабким здоров`ям потребує лікування та профілактичних заходів та дружина, якій встановлено 3 групу інвалідності і вона також перебуває на повному утриманні позивача.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, таким чином, враховуючи вимоги діючого законодавства, встановлені по справі обставини, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, суд доходить висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 11 березня 2014 року (справа №225/368/14-ц) з 1/4 частини на 1/8 частин від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, року, щомісячно, до досягнення повноліття дитини

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання суду, аліменти у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку позивача відповідатиме майновому становищу позивача та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що вимоги позивача щодо зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі, зокрема військовослужбовці, військовозобов`язані під час виконання службових обов`язків.

Суд вважає за можливе не стягувати судовий збір з відповідача, як з отримувача аліментів.

Керуючись статтями 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 , суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 11 березня 2014 року в цивільній справі №225/368/14-ц, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на 1/8 (одну восьму) частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 10 лютого 2025 року.

Суддя А.О.Сухоруков