Справа №524/8802/23
Провадження №2/524/90/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Ткаченко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.11.2010 в сумі 100493,73 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.11.2010 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 07.11.2023 становить 100493,73 грн.

У відповіді на відзив позивач вказав, що підписавши анкету-заяву відповідач погодився із тим, що ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та приєднався до них. У зв`язку із цим вважає, що договір між сторонами складається із анкети-заяви, тарифів та умов та правил надання банківських послуг, тобто зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах.

Звертав увагу на те, що до позовної заяви долучено витяг з тарифів із якого вбачається, що відповідачу встановлено процентну ставку 2,7%, вказано розмір комісій і штрафів, а долучений витяг з Умов та Правил датований 06.03.2010.

Вказав, що відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Просив врахувати, що з 01.03.2022 до 01.06.2022 банк запровадив кредитні канікули для фізичних осіб за всіма кредитними картками. З 01.09.2022 відсоткова ставка була повернута до рівня 3,4%.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити. Вказала, що максимальний розмір кредитного ліміту становить 85000 грн, а тому доводи відповідача щодо того, що тіло кредиту є більшим за кредитний ліміт, вважає необґрунтованими.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві відповідач зазначив, що проти задоволення позову частково заперечує. Вказав, що неодноразово заповнював анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг. Вважає, що з 03.10.2014 між сторонами почались нові відносини кредитування. Просив врахувати, що в період із 03.10.2014 по 13.01.2022 позивач неодноразово підвищував розмір кредитного ліміту в односторонньому порядку. Станом на 12.01.2022 кредитний ліміт становив 70000 грн. Станом на 31.12.2021 у нього була відсутня заборгованість. Звертав увагу, що через введення в Україні воєнного стану 24.02.2022 він був позбавлений можливості внести платіж через те, що відділення позивача були закриті, а термінали не працювали. Зазначив, що починаючи з 01.03.2022 позивач самостійно почав списувати кошти з його рахунку, на який зараховуються цільові кошти(заробітна плата), а також нараховував одночасно відсотки за ставкою 1,7% та 3,4%. Вважає, що долучені позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не є договором споживчого кредиту та не є підставою для стягнення відсотків. Вказав, що позивач не надав суду доказів ознайомлення його(відповідача) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта і тарифами, що в своїй сукупності із анкетою-заявою могло б свідчити про укладення договору про надання банківських послуг. Звертав увагу на те, що матеріали справи не підтверджують те, що саме ті Тарифи та Умови і Правила розумів позичальник та погоджувався із ними.

КЛОПОТАННЯ

Відповідач надіслав заяву в якій заявив клопотання про витребування від АТ КБ «Приватбанк» запису зустрічі-перемовин за його участі з представниками юридичного відділу Кременчуцької філії АТ КБ «Приватбанк», яка відбулась 28 листопада 2024 року о 16:05 у офісі № 204 за адресою: м. Кременчук, вул. Університетська, 2в (колишня Першотравнева), як доказ маніпулятивних дій із невірного тлумачення законодавчо-правових актів України та порушення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із ч.1,2 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Приймаючи до уваги, що в даній справі суд встановлює обставини щодо укладення договору, його виконання та дійсного розміру заборгованості, суд вважає, що запис перемовин між сторонами з приводу укладення мирової угоди не буде мати правового значення для встановлення вказаних обставин, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

06.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 17.11.2010 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

На підставі вказаної заяви, відповідачу на платіжну картку встановлено кредитний ліміт зі сплатою відсотків за користування кредитом, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 07.11.2023 заборгованість за кредитним договором від 17.11.2010 становить 100493,73 грн та складається:

- заборгованість за тілом кредиту 80669,85 грн;

- заборгованість за простроченими відсотками 19823,88 грн.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України(в редакції чинній на час укладення договору) Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Щодо форми кредитного договору та його умов.

Звертаючись до суду із позов АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зміст кредитного договору, укладеного між сторонами міститься в декількох документах(анкеті-заяві, тарифах, умовах і правилах).

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що письмовий договір між ним та банком відсутній, а доказів, які б підтверджували те, що долучені банком тарифи та умови і правила становлять кредитний договір між ним та банком, позивач не надав.

Оцінюючи доводи учасників процесу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі 342/180/17.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що: «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.»

На переконання суду в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період часу з моменту виникнення спірних правовідносин (17.11.2010) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20.11.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів(а.с.43) та Витяг з Умов і Правил(а.с.44-69) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року по справі № 243/2427/17(провадження № 61-30276св18) та в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2020 року по справі № 207/2952/17.

Разом із тим, суд приймає до уваги долучену відповідачем довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, з якою відповідач ознайомився 17.11.2010(т.1, а.с.195). Відповідно до вказаної довідки сторони погоди повернення кредиту щомісячними платежами із щомісячною сплатою відсотків, які нараховуються на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів). Однак, суд враховує, що строк кредитування, погодженого між сторонами в 2010 році відповідає строку дії картки. Згідно із довідкою АТ КБ «ПриватБанк» строк дії банківської картки, виданої відповідачу 17.11.2010 закінчився в жовтні 2014 року. З цих підстав, суд вважає, що після жовтня 2014 року сторони мали погодити нові умови кредитування.

Щодо заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг(т. 1, а.с. 31-42).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон № 675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закон № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Із долученої позивачем заяви вбачається, що в графі «підпис клієнта» є відмітка про підписання 02.11.2021 о 09:57. Разом із тим, вказаний документ не містить відомостей про підписання вказаного документу способами, визначеними ЗУ «Про електронну комерцію». В судовому засіданні представник позивача пояснила, що вказаний документ підписано відповідачем через електронну пошту. Однак, суд не може погодитись із такими доводами з огляду на те, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає використання таких варіантів: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що позивач не долучив до матеріалів справи доказів на підтвердження погодження між сторонами відсотків за користування коштами, а також інших умов щодо строків повернення та сплати штрафів після жовтня 2014 року.

Щодо розміру заборгованості відповідача.

З долученого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 30.06.2019 заборгованість у відповідача відсутня(т.1, а.с.19).

Починаючи із 01.07.2019 до 07.11.2023 Банком було нараховано заборгованість в сумі 100493,73 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 80669,85 та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 19823,88 грн.

Приймаючи до уваги те, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 04 квітня 2013 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ним АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З наданої позивачем виписки за договором №б/н за період з 17.11.2010 09.11.2023 вбачається, що заборгованість по рахунку виникла з 01.01.2022(т.1, а.с.88 зворот) та станом на 01.09.2023 обрахована банком в розмірі 100493,73 грн. Разом із тим, із вказаної виписки вбачається, що за період із 01.01.2022 банком були списані відсотки за використання кредитного ліміту в сумі 39271,29 грн, а отже сума фактично використаних відповідачем коштів становить 61222,44 грн і на переконання суду саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Відтак, суд частково, на 60.92% задовольняє позов.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1635,09 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) заборгованість в розмірі 61222,44 грн та судові витрати в сумі 1635,09 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ