Постанова

Іменем України

04 лютого 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/5323/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Шкоріної О. І.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДА"

на рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 07 листопада 2024 року

в складі судді Шаповалової К. В.

у цивільній справі №753/21933/23 Дарницького районного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

та

за зустрічним позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада"

про визнання незаконними дій та зобов'язання провести перерахунок за послуги з утримання будинку та прибудинкової території

У С Т А Н О В И В:

29 листопада 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада» (далі - ТОВ «Рада») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати за надані житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що ТОВ «Рада» є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує будинок АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку. 12 березня 2014 року між ТОВ «Рада» та ОСОБА_1 було укладено договір на надання житлово-комунальних послуг, який є чинним. Вказав, що оскільки з набранням чинності Закону України від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги» тариф на послугу з управління багатоквартирним будинком не підлягає регулюванню та визначається виконавцем цих послуг, позивачем 01.12.2021 та в подальшому 31.05.2023 одноособово приймалися розпорядження про зміну розміру тарифу за утримання будинку та прибудинкової території до 6,22 грн за кв.м. та відповідно до 7,18 грн за кв.м. Посилаючись на те, що з 01.01.2022 відповідачка не здійснює оплату за надані житлово-комунальні послуги за встановленими позивачем тарифами, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 28 371,47 грн. Окрім того позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь 3% річних від суми боргу у розмірі 1 492,42 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 578, 89 грн, пеню у розмірі 8 319,33 грн, судовий збір - 2684 грн та понесені позивачем витрати на правничу допомогу - 7 000 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 22 серпня 2024 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Рада» про визнання незаконними дій та зобов`язання провести перерахунок за послуги з утримання будинку та прибудинкової території до спільного розгляду з позовом ТОВ «Рада» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, об`єднавши позови в одне провадження.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом відповідачка не заперечувала факту отримання нею житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем на підставі укладеного між сторонами договору. Однак, посилаючись на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, чинній на час виникнення заборгованості, яким визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими, вважала, що позивач не мав законних підстав змінювати з власної ініціативи погоджений між сторонами у договорі тариф. Визнала, що зміни встановленого у договорі тарифу з 3,43 грн за кв.м. до 4,81 грн (при оплаті до 20-го числа місяця) і 4,90 грн (при оплаті після 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим) відбулися у встановленому порядку, а саме на підставі розпорядження Виконавчого органу Київської міської Ради (КМДА) №591 від 19.06.2015. Доводила, що підняття тарифів на послуги має відбуватися із дотриманням умов договору та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та не мають підвищуватись в односторонньому порядку за бажанням підприємства ТОВ «Рада», без належного обґрунтування, в тому числі арифметичного, необхідності підвищення тарифу до відповідної суми.Вважала, що зміни тарифу, які встановлювалися на підставі розпоряджень відповідача є незаконними. В обґрунтування таких доводів зазначила, що позовна заява не містить відомостей про укладення договору управління будинком АДРЕСА_1 між позивачем та органом місцевого самоврядування, а співвласники цього багатоквартирного будинку не приймали рішення щодо призначення ТОВ «Рада» управителем цього будинку. Так, як ТОВ «Рада» не відмовилось надавати послуги й управителем його не було визначено, відповідно позивач мав право продовжувати надавати послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за ціною/тарифом, який був затверджений у встановленому порядку до 01.05.2019 - тобто 4,90 грн за 1 кв.м. на місяць. Самовільне визначення позивачем тарифу у розмірі 7,18 за кв.м. суперечить вимогам ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За наведених обставин просила визнати незаконними дії ТОВ «Рада» щодо здійснення нарахування за завищеними тарифами по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Зобов`язати ТОВ «Рада» провести перерахунок вартості послуги з утримання будинку і прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , за тарифом затвердженим Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) №591 від 1.06.2015 за виключенням складової тарифу прибирання прибудинкової території з 01.01.2023.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Рада» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Рада» про визнання незаконними дій та зобов`язання провести перерахунок за послуги з утримання будинку та прибудинкової території задоволено частково.

Визнано дії ТОВ «Рада» щодо здійснення нарахування за завищеними тарифами по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов`язано ТОВ «Рада» здійснити перерахунок вартості послуги з утримання будинку і прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , за період з 1 січня 2022 року по 23 листопада 2023 року відповідно до умов договору від 12 березня 2014 року №93/00/УЖ.

В іншій частині вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційної скаргою.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2024 є незаконним і необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд дійшов помилкового висновку про неможливість зміни розміру плати за надані позивачем послуги без погодження із споживачем. Суд не з`ясував, що до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території включається вартість енергії, яка витрачається на технічні цілі.

Вважали, що оскільки вартість послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території розрахована на основі економічно обґрунтованих планових (нормативних) витрат, планового прибутку та з урахування податків, суд незаконно відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості за надані послуги.

Просили оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення первісного позову та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник ТОВ "Рада" - Фоменко Д. А. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася (том 3, а. с. 217-218).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника Фоменка Д. А. , дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Рада» є експлуатуючою організацією, яка обслуговує будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 21 листопада 2005 року.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 18).

12 березня 2014 року між ТОВ «Рада» та ОСОБА_1 укладено договір надання житлово-комунальних послуг №93/00/УЖ (а. с. 20-23).

Факт укладення та дії вищезазначеного договору сторонами визнано.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в період з 01.01.2022 по 20.11.2023, тобто в період після прийняття Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року (надалі також - Закон №2189-VIII).

Звертаючись із позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за послугу з утримання будинку та прибудинкової території, а саме за період з 1 січня 2022 року по 23 листопада 2023 року за тарифами встановленими позивачем на підставі розпоряджень ТОВ «Рада».

Відповідно до розпорядження ТОВ «Рада» від 1 грудня 2021 року №6 «Про зміну розміру плати» позивачем було визначено, що з 1 січня 2022 року збільшити плату за утримання будинку та прибудинкової території для жилих приміщень по будинку АДРЕСА_1 до 6,22 грн за кв.м. (а. с. 24). Підставою підвищення плати визначено: відповідно до пункту 3.3.4 договору та у зв`язку із значним збільшення мінімальної заробітної плати, вартості закупівельних матеріалів, підняття тарифів спеціалізованих підприємств, що обслуговують будинок АДРЕСА_4 .

Відповідно до розпорядження ТОВ «Рада» від 31 травня 2023 року №3 «Про зміну розміру плати», позивачем було визначено, що з 1 червня 2023 року збільшити плату в межах кошторису по статтям електропостачання ліфтів, освітлення МЗК на 57% (а. с. 25). Підставою підвищення плати визначено: підняття тарифу на електричну енергію для населення та електричну енергію, яка витрачається багатоквартирними будинками та гуртожитками на технічні цілі.

Позивач доводив, що він мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір тарифу, який погоджено між сторонами у договорі, тому у відповідача виник обов`язок оплатити за надані послуги за таким тарифом.

Відповідачка доводила, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм нового Закону №2189-VIII, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, правовідносини за якими були врегульовані нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, який прямо визначав державне регулювання цін з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Водночас, розміри тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не може бути зміненим виконавцем таких послуг протягом дії договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який було укладено до введення в дію норм Закону України «Про житлово-комунікаційні послуги».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки судом вірно застосовано норми матеріального права, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, та вірно зазначено, що з прийняттям Закону №2189-VIII запроваджено перехід від «надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» до «здійснення функцій з управління багатоквартирним будинком».

В описовій частині оскаржуваного рішення зазначено, що у судовому засіданні представники сторін визнали, що співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 не створювали ОСББ та не обирали управителя будинку. Позивач, як експлуатаційна організація, після набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, не припинив надавати послуги вказаному будинку, проте й не укладав (не пропонував укласти) співвласникам новий договір із узгодженням всіх його істотних умов, зокрема щодо ціни (тарифу) послуг, які надаються позивачем.

Матеріалами справи встановлено, що 12 березня 2014 року між позивачем та відповідачем укладений договір №93/00/УЖ, предметом якого є надання відповідачем послуг позивачу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Умовами договору передбачено надання вказаних послуг відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу.

Суд звернув увагу, що ані позивач, ані відповідач не надали суду доказів припинення дії договору від 12 березня 2014 року №93/00/УЖ та/або внесення до нього змін.

Також жодна із сторін не надала суду доказів укладання між ними нового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за іншими (збільшеними) тарифами за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно наданого представником відповідача листа Департаменту житлово-комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрації від 7 лютого 2024 року вих. №058/4/3-988 повідомляється, що жодного конкурсу щодо призначення управителя багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 не проводився, протокол загальних зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 про обрання управителя вказаного будинку на зберігання до Департаменту не передавався.

Відповідно до 3.3.4 договору, підприємство має право вносити за погодженням із споживачем, крім випадків, передбачених договором та у порядку визначеному договором, зміни, що впливають на розмір плати за послуги.

Пунктом 8.7 договору визначено, що зміни до договору, ініційовані підприємством для погодження споживачем надсилаються йому поштою. Якщо споживачем не направлено на адресу підприємства обґрунтованих заперечень протягом 10 днів з дати отримання листа, зміни набирають чинності з моменту отримання листа споживачем.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та частково задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів того, що Товариство при прийнятті рішення про необхідність підняття цін (тарифів) на послугу з утримання будинку та прибудинкової території, пропонувало відповідачу укласти додаткову угоду до договору чи внести зміни іншим шляхом до діючого договору, а також попередньо надсилало, зокрема відповідачу, листа із відповідною пропозицією про підвищення тарифу та такий лист був отриманий споживачем ( ОСОБА_1 ) та проігнорований нею, що б надавало право позивачу вважати, що запропоновані ним зміни щодо тарифу (підвищення оплати) прийняті споживачем без будь-яких зауважень та діють.

Враховуючи встановлені обставини та положення пункту 3-1 Розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Закону №2189-VIII, а також не прийняття співвласниками багатоквартирного будинку за адресою А. Ахматової, 13-Д, рішення про форму (зміну форми) управління багатоквартирним будинком, суд дійшов вірного висновку, що станом на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом діяв договір від 12 березня 2014 року №93/00/УЖ на погоджених сторонами умовах, в тому числі і щодо тарифу на послуги.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд дійшов висновку про зобов`язання ТОВ «Рада» здійснити перерахунок за тарифом в розмірі 3,43 грн за кв.м.

Такі доводи є власним тлумаченням висновку суду про те, що станом на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом діяв договір від 12 березня 2014 року №93/00/УЖ на погоджених сторонами умовах, в тому числі і щодо тарифу на послуги.

Такий висновок не спростовує факту законності збільшення розміру тарифу на погоджених сторонами умовах договору від 12 березня 2014 року №3/00/УЖ, а саме на підставі розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (КМА) №591 від 19.06.2015 в розмірі 4,90 грн (при оплаті після 20-го числа) і законність встановленого тарифу визнано відповідачем, про що зазначено у зустрічній позовній заяві.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати за надані послуги на підставі тарифів затверджених розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМА) №591 від 19.06.2015, оскільки таких вимог до суду першої інстанції позивач не заявляв та розрахунків за таким тарифом до позовної заяви не долучав, а за приписами норм ЦПК суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог.

Суд дійшов вірного висновку, що подальші зміни тарифу на підставі долучених до первісного позову власних розпоряджень ТОВ «Рада» від 1 грудня 2021 року №6 та від 31 травня 2023 року №3 «Про зміну розміру плати» не є підставою для зміни тарифу на послуги з управління багатоквартирним будинком, оскільки частиною другою статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» чітко визначено, що вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.

При цьому, суд вірно відхилив доводи представника позивача за первісним позовом щодо того, що умовами договору надано право на підняття плати за надані послуги без будь-якого погодження із споживачем. В обґрунтування зазначив, що позивач здійснює власне (на свою користь) тлумачення пункту 1.2 договору, зокрема окремого речення «зміна тарифів на утримання та управління будинку та прибудинкової території не потребує внесення змін до цього договору, нові тарифи застосовуються автоматично з дня їх введення», а не у комплексі всього пункту та з урахуванням інших пунктів договору, а також змін в ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», які відбулися після укладання цього договору із відповідачкою, зважаючи на те, що умови договору не можуть суперечити положенням Законів України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада" - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. І. Шкоріна