Справа № 523/1871/25
Провадження №2/523/2421/25
У Х В А Л А

"06" лютого 2025 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши матеріали які надійшли за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.03.2002 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, який було зареєстровано Тираспольським відділом реєстрації актів цивільного стану Придністровської Молдавської республіки. Однак, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги. На підставі викладеного просить шлюб розірвати.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя прийшов до наступного.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До позовної заяви позивачем надано копію свідоцтва про шлюб видане Тираспольським відділом реєстрації актів цивільного стану Придністровської Молдавської республіки.

З приводу чого слід зазначити наступне.

Документом, який встановлює безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є Наказ Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (із змінами та доповненнями). Відповідно до цих Правил, документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать про акти громадянського стану, вчинених за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тобто, щоб держава Україна визнала шлюб, укладений в іншій країні, з усіма правовими наслідками, цей шлюб необхідно легалізувати.

За загальним правилом, легалізація - це процедура приведення документів у ту форму, яка відповідає законодавству іноземної держави і визнається державними органами цієї держави. Процедура легалізації в Україні таких документів, як: свідоцтво про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства закордонних справ України № 113 від 04.06.2002 року.

Згідно статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі.

Таким чином, вищевказане свідоцтво про укладення шлюбу має бити засвідчено та легалізовано, відповідно до Інструкції про порядок легалізації офіційних документів в Україні, оскільки, вирішити питання про розірвання шлюбу між сторонами, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів про його укладення, не є можливим.

У відносинах між Україною та Республікою Молдова застосовуються Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах 1993 року та Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, які містять положення про визнання офіційними документів, виданих на території однієї з Договірної Сторін, то відповідно до цих нормативних актів загальновизнаним суб`єктом міжнародного права є Республіка Молдова, складовою частиною якої є Придністровський регіон.

Тираспольським відділом реєстрації актів цивільного стану видано свідоцтво про укладення шлюбу між сторонами.

Тираспіль є містом згідно адміністративно-територіального поділу невизнаної Придністровської Молдавської Республіки, яка фактично контролює населений пункт.

Придністровська Молдавська Республіка є невизнаним у світі державним утворенням, незалежність якого проголошена 25 серпня 1991 року. Згідно із законодавством Молдови, Придністров`я має статус автономного територіального утворення з особливим правовим статусом.

Україна не визнає правосуб`єктності самопроголошеної Придністровської Молдовської Республіки та органів влади регіону, а загальновизнаним суб`єктом міжнародного права є Республіка Молдова, складовою частиною якої є Придністровський регіон. Будь-які документи, видані органами Придністровської молдавської республіки не розглядаються та не визнаються офіційними.

Таким чином, не можна вважати допустимим доказом на підтвердження укладення шлюбу надане позивачкою свідоцтво про шлюб, видане 16.03.2002 року Тираспольським відділом реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У відносинах між Україною та Республікою Молдова застосовуються Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах 1993 року та Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (далі - Конвенція), які містять положення про визнання офіційними документів, виданих на території однієї з Договірної Сторін, на території іншої Договірної Сторони.

Так, згідно ст. 13 Конвенції встановлено, що документи, які на території однієї Договірної Сторони виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї Договірної Сторони розглядаються як офіційні, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Загальновизнаним суб`єктом міжнародного права є Республіка Молдова, складовою частиною якої є Придністровський регіон.

Тому питання дійсності документів, виданих на території Республіки Молдови, у тому числі поширення дії зазначених міжнародних договорів на документи, видані на території Придністровського регіону, визначаються республікою Молдова.

Доказів визнання свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.03.2002 року у Тираспольському відділі реєстрації актів цивільного стану республікою Молдова та його легалізації позивачем надано не було, а тому вказане свідоцтво про шлюб не може бути визнане державою Україна.

Таким чином, вирішити питання про розірвання шлюбу між сторонами, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів про його укладення, не є можливим.

На підставі викладеного та відповідно до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, позивачу необхідно надати:

- документ, що підтверджує легалізацію свідоцтва про шлюб, відповідно до Інструкції про порядок легалізації офіційних документів в Україні;

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 8, 175, 177, 185, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, з підстав зазначених в ухвалі суду.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про залишення заяви без руху щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя