Справа №443/1397/24
Провадження №2/443/65/25
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

10 лютого 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бургарт Т.І. подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просить стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 10 000,00 грн щомісячно, починаючи з грудня 2021 року.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо фінансового утримання дітей та забезпечення сім`ї. Впродовж практично всього життя у шлюбі відповідач працював за кордоном, перебуваючи там безперервно, інколи, впродовж кількох років поспіль. При цьому жодної фінансової підтримки сім`ї не надавав, пояснюючи це високою вартістю життя в Європі. Утриманням та вихованням дітей позивачка займалася самостійно, їй допомагали її батьки. У кінці 2021 року відповідач змінив місце проживання та практично не підтримував зв`язків з дітьми та дружиною. Відповідач місцем перебування та вихованням дітей не цікавиться, участі у житті сім`ї не бере. Впродовж тривалого часу відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо забезпечення інтересів своїх дітей, уникає батьківського спілкування з дітьми, фактично самоусунувся не тільки від виховання дітей, але і від їх утримання, не надає будь-які кошти на потреби сім`ї, чим порушує права дітей на належне утримання та достатній рівень життя, а також порушує принцип рівності батьківських обов`язків, переклавши свої обов`язки по утриманні дітей виключно на позивача. Сторони домовилися у грудні 2021 року про добровільну сплату відповідачем аліментів в сумі 6 000 грн в місяць на обох дітей, проте на даний час цих коштів не достатньо для забезпечення двох малолітніх дітей. Визначений у позові розмір аліментів відповідає віку та потребам дітей, адже вони підростають та їх потреби постійно збільшуються. Позивач просить суд присудити аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей за минулий час, починаючи з грудня 2021 року, а саме з місяця досягнення домовленості з відповідачем щодо способу його участі в утриманні дітей.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивачки подано заяву про усунення недоліків (а.с.19, 26), клопотання про розгляд справи без участі позивача та задоволення позову в повному обсязі (а.с.46-48).

Відповідачем подано заяву про надіслання позовної заяви та ухвали на його фактичну адресу проживання (а.с.49).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви (а.с.17).

Ухвалою від 16.08.2024 продовжено позивачу строк на усунення недоліків (а.с.22).

Ухвалою від 18.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.31-32).

Ухвалами судового засідання від 10.10.2024, 25.11.2024, 07.01.2025 відкладено розгляд справи (а.с.39, 54, 62).

Ухвалою судового засідання від 10.02.2025 судом постановлено проводити заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.67).

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 23.06.2007 у Виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_6 ». Ці обставити підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 12.11.2024 серії НОМЕР_1 , виданого повторно (а.с.7).

Відповідно до свідоцтв про народження від 12.11.2024, виданих повторно, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі (а.с.6).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III)

Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України)

Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України).

Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (стаття 191 СК України).

Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III), які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з матір`ю.

Відповідач як батько належним чином не виконує обов`язок щодо утримання своїх дітей.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Зважаючи на те, що діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 є їхнім батьком і на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надавши оцінку аргументам сторони позивача, суд зазначає, що визначений нею розмір аліментів (у твердій грошовій сумі 10 000,00 грн на двох дітей), який вона просить стягувати з відповідача щомісячно, враховує необхідність створення для дітей такого рівня життя, який був би достатнім для їхнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б вказували на незадовільне матеріальне становище відповідача чи стан його здоров`я, наявність у нього інших утриманців чи аліментних зобов`язань, тобто давали суду підстави дійти висновку про неспроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеній позивачем сумі.

Зважаючи на викладене, суд доходить переконання про обґрунтованість визначеного позивачем розміру аліментів на дітей.

Щодо питання часу, з якого слід присудити аліменти на дітей, суд враховує положення частини 2 статті 191 СК України, якими визначено право суду, а не обов`язок, присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Водночас, реалізація судом цього права кореспондується з належним виконанням позивачем обов`язку щодо подання суду доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливістю їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Суд зауважує, що матеріали справи не містить жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у сумі 10 000,00 грн (по 5 000,00 грн на кожну дитину) та визначивши час, з якого слід присудити аліменти на дітей від дня пред`явлення позову, тобто з 07.08.2024.

Розподіл між сторонами судових витрат.

З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1 211,20 грн).

На підставі статей 150, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 5 000 (п`ять тисяч) грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.08.2024 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення 10 лютого 2025 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів