УХВАЛА

07 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 577/3757/23

провадження № 61-1108ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Бризгалова Альона Ігорівна, на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Конотопської міської ради Сумської області, ОСОБА_9 , Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про усунення перешкод у користуванні приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про усунення перешкоди у користуванні приватною власністю.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого

2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволено.

Усунуто перешкоди, які створюють ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у здійсненні їх права приватної власності на земельну ділянку,

що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 демонтувати (перенести) частину паркану, довжиною накладання 2,89 п. метра. (0.41; 2,48) з території земельної ділянки, межі якої визначені та зареєстровані в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером № :01:066:0022 на відстань в найбільш лінійних розмірах - 0.3 м; 0.19 м в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 демонтувати частину конструкції побудови, загальною площею накладання

1,24 кв. м з території земельної ділянки, межі якої визначені та зареєстровані в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровий номером № :01:066:0022 на відстань в найбільш лінійних розмірах - 0,3 м; 0,29 м

в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

по 1 073,60 грн з кожного сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 по 2 884,25 грн з кожного витрат за проведення судово-технічної експертизи та залучення спеціаліста із землеустрою.

Постановою Сумського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року, апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року та додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року - без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, тобто кожному по 1 250 грн.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У січні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Аналізуючи вищезазначені норми, Верховний Суд зауважує, що касаційна скарга має містити: пункт 1 - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. Суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин; пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення; пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи; пункт 4 - посилання на підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник, зазначаючи підставою подання касаційної скарги пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не виконує усіх приписів статті 411 ЦПК України, яка застосовуються у взаємозв`язку. Отже, заявнику необхідно конкретизувати підстави касаційного оскарження, з огляду на пункти 1, 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК, до яких вона апелює.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки вона не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Касаційна скарга сформована у системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення (або квитанцій про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС) копій касаційної скарги іншим учасникам справи заявником не надано.

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції докази надсилання листом з описом вкладення копій касаційної скарги та доданих до неї документів усім учасникам справи.

Разом з касаційною скаргою до суду подано сканкопії заяв ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Подані заяви не можуть бути прийнята до розгляду, оскільки всупереч положень частини другої статті 183 ЦПК України вони подані та підписані електронним цифровим підписом адвоката Бризгалової А. І., повноваження якої на представництво інтересів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у Верховному Суді належно не підтверджені.

Згідно із пунктами 3-4 статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт 1 частини першої статті 62 ЦПК України).

Нормою частини четвертої статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю, ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

До касаційної скарги не надано доказів належного уповноваження

Бризгалової А. І. на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені заявників

у розумінні статті 62 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 183 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Враховуючи те, що належних документів, які б засвідчували право Бризгалової А. І. на здійснення представництва інтересів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 у Верховному Суді, не надано, Верховний Суд дійшов висновку

про наявність підстав для повернення без розгляду заяв ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підписаних Бризгаловою А. І. та поданих через підсистему «Електронний суд».

Повернення заяв не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 183, 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Бризгалова Альона Ігорівна, на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повернути заявникам без розгляду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець