Номер провадження: 22-з/813/123/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

07.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судової колегій судової палати з розгляду цивільних справ: Кострицького В.В. (суддя доповідач), Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про зупинення стягнення та зупинення резалізації арештованого майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 17 вересня 2024 року

за заявою ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі № 522/11918/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив :

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, в якій просить видати дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 522/19918/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17 вересня 2024 року заяву ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа було задоволено.

Не погодившись із вказаною ухвалою 27 січня 2025 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Одеського апеляційного суду. Зокрема, відповідач разом з апеляційною скаргою заявив клопотання про зупинення стягнення та зупинення резалізації арештованого майна.

05.02.2025 року адвокат Клабуков Р.В., звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про зупинення стягнення та зупинення реалізації арештованого майна на підставі спірного дубліката виконавчого листа по справі № 522/11918/14-ц від 16.12.2015 в рамках виконавчого провадження №76413618; у зв`язку з чим просив зупинити реалізацію арештованого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із заявленим клопотанням та матеріалами справи, колегія суддів доходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа від 16.12.2015 року, яка подана разом з апеляціною скаргою та окремо 05.02.2025 року, за характером та спрямованістю вимог, фактично є заявою про забезпечення скарги з наступних підстав.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 757/22558/20 зазначив, що зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.6 ст.151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Приймаючи до уваги, що клопотання про забезпечення позову, яке міститься в резолютивній частині апеляційної скарги, та заявлене окремо 05.02.2025 року не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України.

Крім того, в порушення ч. 6 ст. 151 ЦПК України в матеріалах справи відсутня квитанція про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд звертає увагу, що до апеляційної скарги, яка надійшла за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Одеського апеляційного суду, додано одну квитанцію, про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 17 вересня 2024 року.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову, що міститься у прохальній частині апеляційної скарги та заявлена окремо 05.02.2025 року на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року, не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, не сплачена судовим збором, а тому не може бути розглянута та підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 151, 153ЦПК України, суд,

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про зупинення стягнення та зупинення реалізації арештованого майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 17 вересня 2024 року за заявою ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі № 522/11918/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, що міститься у прохальній частині апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 17 вересня 2024 року та заявлене окремо 05.02.2025 року, повернути заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Судді В.В. Кострицький

М.В. Назарова

Ю.П. Лозко