Провадження № 22-ц/802/76/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 07 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5502760 про надання споживчого кредиту у розмірі 25000 грн строком на 360 днів (дата повернення кредиту - 02 лютого 2023 року).

Позивач зазначає, що 19 червня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» згідно з договором факторингу № 19.06/23-Ф.

Зазначає, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 122 012, 50 грн, з яких: 25000 грн - тіло кредиту, 97012,50 грн - нараховані проценти, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на користь товариства вказану заборгованість, а також понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 122 012,50 гривень заборгованості за договором про споживчий кредит № 5502760 від 07 лютого 2022 року, з яких сума кредиту 25 000 гривень, сума процентів 97 012,50 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 147,20 гривень та на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 гривень.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ОСОБА_3 в інтересах відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що відповідач заперечує факт укладення будь-якого договору з ТОВ «Авентус Україна», в т.ч. договору №5502760 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2022 року, та отримання в позику коштів на суму 25000,00 грн. Відповідно також заперечує проти наявності боргу перед ТОВ «Авентус Україна", оскільки кредитні кошти не отримував, а всі надані стороною позивача докази є неналежними, недостовірними та недостатніми, зокрема, до позовної заяви в суді першої інстанції не додано ключовий документ, який міг би підтвердити надання позики ТОВ «Авентус Україна». Зокрема, немає квитанції чи платіжної інструкції, де отримувачем коштів вказано ОСОБА_2 та зазначено його банківський рахунок. Позивач надав довідку від 22.06.2023 року від ТОВ «ФК «Контрактовий дім», яка містила таблицю з даними про транзакцію: суму, дату прийняття, номер замовлення, номер картки та статус, проте дана довідка не може бути належним, достовірним та достатнім доказом для задоволення вимог позовної заяви.

Звертає увагу, що в ТОВ «Авентус Україна» не виникло жодного права вимоги до відповідача щодо повернення позики та процентів за користування такими коштами, а тому договір факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 року в частині передачі права вимоги по договору №5502760 надання споживчого кредиту від 07.02.2022 року є недійсним, адже позивачем не підтверджено належними та достовірними доказами факт перерахування коштів відповідачу первісним кредитором, то і у нього не виникало прав вимог до відповідача, що в свою чергу вказує на неможливість продажу прав вимог позивачу за договором факторингу, адже таких вимог не існує

ОСОБА_2 вважає, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, стягнути на користь позивача з відповідача 8000 грн витрат, сплачених за надання професійної правничої допомоги.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення всієї суми заборгованості на підставі належних та достатніх доказів.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 07 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № 5502760 (а.с. 55-59).

Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_2 на умовах строковості, зворотності, платності фінансовий кредит в сумі 25 000,00 гривень. Кредит наданий строком на 360 днів, знижена процентна ставка 0,796 % за день користування кредитом, стандартна процентна ставка 1,99 % за день користування кредитом.

19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 19-06/2023-Ф. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги, зокрема, і до боржника ОСОБА_2 , що підтверджується реєстром боржників від 19 червня 2023 року до договору факторингу. № 09.06/2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 5502760.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. ст.526,612,625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З договору № 5502760 від 07 лютого 2022 року вбачається, що кредитний договір укладений в електронній формі.

В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України).

Укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 договір про надання споживчого кредиту №5502760 від 07 лютого 2022 року відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «C603429», який є аналогом власноручного підпису, оскільки був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору.

Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Таким чином, посилання відповідача та його представника, що при укладенні договору в електронній формі сторони не дотримались порядку його оформлення, не заслуговують на увагу та спростовуються наданими доказами.

Відповідач, підписавши кредитний договір, не лише погодив умови договору, але й скористався кредитом.

Предметом даного позову є стягнення новим кредитором кредитної заборгованості за договором надання споживчого кредиту.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів у розмірі 25 000 гривень. Переказ коштів на виконання кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку, номер якої відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера.

В ході розгляду справи апеляційним судом, із урахуванням принципів дотримання прав учасників процесу та засад змагальності, ухвалою суду від 02 січня 2025 року було витребувано в АТ "Універсал Банк" письмові докази, що містять офіційну інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 07 лютого 2022 року на дану платіжну картку, банком-емітентом якого є АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", у сумі 25000 грн від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" ().

На виконання вимоги ухвали апеляційного суду банком надано відповідь, в якій зазначено, що в ході перевірки було підтверджено, що на ім`я ОСОБА_2 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 . Власником картки є ОСОБА_2 . Вказано, що 07 лютого 2022 року о 13:39:09 на платіжну картку № НОМЕР_1 надійшов платіж у розмірі 25 000, 00 грн. Додатково повідомлено, що кошти зараховувались не по реквізитах, а через платіжну систему, тому у банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків платника. Тому ствердити, що платіж надійшов від ТОВ «Авентус Україна» банк не може.

Отже, даним листом спростовуються доводи апелянта про те, що надана позивачем довідка від 22.06.2023 року від ТОВ «ФК «Контрактовий дім», яка містила таблицю з даними про транзакцію, не може бути належним, достовірним та достатнім доказом для задоволення вимог позовної заяви, оскільки неможливо підтвердити, що кошти дійсно були перераховані ОСОБА_2 , так як зазначений у договорі про надання кредиту номер картки ( НОМЕР_1 ) не містить ідентифікаційних даних власника, а в колонці «статус» вказано «прийнято», без підтвердження виконання, перерахування чи зарахування на рахунок.

Відповідачем також не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту, доказів повернення тіла кредиту первісному чи новому кредитору (позивачу) він не надав.

Позивач, крім тіла кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів.

Як убачається з розрахунку, наданого позивачем, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося в межах строку користування кредитом на підставі умов кредитного договору (а.с.52-54 т.1). Розрахунок не спростований відповідачем будь якими доказами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи в апеляційному суді, слід зазначити наступне.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022 року; платіжну інструкцію від 29.11.2024 року; звіт про надання правової допомоги від 29 листопада 2024 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5127.

Згідно з платіжною інструкцією на оплату від 29 листопада 2023 року адвокатом Крюковою М. В. Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» були надані такі послуги: за написання та подання відзиву на апеляційну скаргу в сумі 8000 гривень.

Відповідач не скористався своїм правом і не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачу у зв`язку з невідповідністю їх розміру критеріям співмірності.

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу апеляційний суд враховує складність справи та надані адвокатом послуги, а також враховує, що іншою стороною не було висловлено заперечень щодо розміру заявленої суми витрат, а тому відповідно до ст. 137,141 ЦПК України, підстав для зменшення судом вказаної суми немає.

Отже, на думку колегії суддів, з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 8 000 грн.

Розмір таких витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності цих витрат, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, понесені в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді