Справа № 515/704/23
Провадження № 2/513/57/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Саратський районний суду Одеської області у складі головуючої судді Бучацької А.І., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., представника позивача адвоката Паюл Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Селянського фермерського господарства "Марічка", про усунення перешкод у користуванні майном та припинення інших речових прав,

У С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позовних вимог.

03 травня 2023 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Паюл Т.І. звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , Селянського фермерського господарства "Марічка", в якому просить усунути перешкоди у користуванні належною позивачці земельною ділянкою площею 7,175 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:1317, розташованої на території Жовтоярської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та припинити інші речові права - право емфітевзису (номер запису 33975798) та право оренди у державному реєстрі речових прав (номер запису 35678066.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивачка є власником спірної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 2023 року, виданого Саратською державною нотаріальною конторою після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 26.04.2023 року.

На час звернення до суду позивачці стало відомо, що на належну їй земельну ділянку наявна реєстрація двох видів іншого речового права, а саме:1) інше речове право № 33975798 від 23 жовтня 2019 року - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзісу) від 20 жовтня 2019 року строком на 50 років, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; 2) інше речове право № 35678066 від 10 лютого 2020 року - право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди між ОСОБА_2 та СФГ "Марічка" строком на 15 років.

Позивачка стверджує, що спадкодавиця за життя не укладала та не підписувала договору емфітевзісу з відповідачкою ОСОБА_2 від 20 жовтня 2019 року, жодних коштів на виконання договору не отримувала, самостійно з двору не виходила, була особою похилого віку, самостійно рішення не приймала.

Наявність реєстрації вказаних інших речових прав не дає можливості позивачці вільно користуватися та володіти своєю земельною ділянкою як власнику.

В разі встановлення відсутності договору емфітевзису між бабою позивачки та ОСОБА_2 , договір оренди між ОСОБА_2 та СФГ "Марічка" має бути припинений, так як він є похідним від договору емфітевзису та укладений на підставі договору емфітевзису.

2.Стислий виклад заперечень відповідачів.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_2 та представник відповідача Селянського Фермерського господарства "Марічка" Мойсеєнко О.І. позов не визнали, просили відмовити у позові.

В обґрунтування послались на те, що 20 жовтня 2019 року ОСОБА_4 (донька ОСОБА_3 ) та ОСОБА_5 особисто привезли в с. Маразліївка договір емфітевзису, який був підписаний ОСОБА_3 для підпису Емфітевту.

Ніяких сумнівів щодо дійсності підпису ОСОБА_3 у договорі емфітевзису від 20 жовтня 2019 року у відповідачів не виникло.

Після підписання договору емфітевзису емфітевтом ОСОБА_2 договір був зареєстрований в органах Державної реєстрації.

3. Рух справи в суді.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 29.06.2023 року задоволено клопотання представників сторін про витребування доказів та виклик свідків.

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 05.09.2023 року задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів.

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 19.10.2023 року призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, провадження у справі зупинено до надходження висновку експерта.

04.12.2023 року до Татарбунарського районного суду надійшло клопотання експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про надання документів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи.

10.01.2024 року до Татарбунарського районного суду від Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи та матеріали цивільної справи повернуті до суду.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.01.2024 року справу передано на розгляд до Саратського районного суду Одеської області.

Після надходження та реєстрації справи, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду, головуючою суддею у справі визначено суддю Саратського районного суду Одеської області Бучацьку А.І.

Ухвалою Саратського районного суду від 19.02.2024 року цивільну справу прийнято до провадження. Провадження у справі поновлено зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою Саратського районного суду від 03.04.2024 року ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.10.2023 року про призначення судової почеркознавчої експертизи направлено на виконання до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 20.05.2024 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 12.06.2024 року задоволено клопотання експерта та виправлено описки в ухвалі Татарбунарського районного суду від 19.10.2023 року, яку направлено для виконання до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 16.09.2024 провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23.10. 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивачки адвокат Паюл Т.І. в суді просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник СФГ "Марічка", належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від представника відповідачів адвоката Давиденко К.В. надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності.

4. Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 2023 року, виданого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 222, після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка є власником земельною ділянки площею 7,175 га, кадастровий номер :01:001:1317, розташованої на території Жовтоярської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11).

Право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 26.04.2023 року, номер відомостей про речове право 50056095 (т.1 а.с.12).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на належну позивачці земельну ділянку 23 жовтня 2019 року державним реєстратором Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області зареєстроване інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), номер запису про інше речове право 33975798, на підставі договору емфітевзису б/н від 20.10.2019 строком на 50 років між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.16).

Підставою для реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) став Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 20 жовтня2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Предметом договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 7,175 га, кадастровий номер :01:001:1317, розташована на території Жовтоярської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (т.1 а.с.50-54).

Проте згідно висновку експерта № СЕ-19/116-24/14933-ПЧ від 19.08.2024 судової почеркознавчої експертизи, підписи від імені ОСОБА_3 , розташовані у стовбці "Власник" у договорі про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 20.10.2019 та у стовбці "Власник" в акті приймання-передачі земельної ділянки без дати, виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою з частковим наслідуванням справжнього підпису самої ОСОБА_3 (т.2 а.с.7-62).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на належну позивачці земельну ділянку 10 лютого 2020 року державним реєстратором Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області зареєстроване інше речове право право оренди земельної ділянки (номер запису 35678066) на підставі договору оренди землі між ОСОБА_2 та СФГ "Марічка" зі строком дії 15.12.2034 (т.1 а.с.16).

Підставою для реєстрації права оренди спірної земельної ділянки зазначено Договір оренди землі від 15 грудня 2019 року між ОСОБА_2 та СФГ "Марічка" зі строком дії 15.12.2034. Орендодавець: правокористувач ОСОБА_2 . Орендар: СФГ "Марічка" (т.1 а.с.151-153).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 395 ЦК України передбачено, що речовими правами на чуже майно, зокрема, є: право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Частиною першою ст.407 ЦК України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою (далі - землекористувач).

Відповідно до частини першої статті 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

У частині першій статті 215 ЦК України та у статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц зроблено висновок про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний судом недійсним. Такий спосіб захисту як визнання правочину неукладеним не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання самостійного позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 287/167/18-ц зазначено, що визнання протиправним і скасування рішення щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за іншою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

З досліджених доказів судом встановлено, що договір встановлення емфітевзису від 20.10.2019 року ОСОБА_3 не підписувала, істотних умов цього договору не погоджувала, тому договір встановлення емфітевзису є неукладеним.

Отже ОСОБА_2 на підставі неукладеного договору встановлення емфітевзису не мала повноважень для укладання з СФГ "Марічка" договору оренди спірної земельної ділянки від 15.12.2019 року.

Враховуючи, що державна реєстрація речового права на підставі неукладеного договору встановлення емфітевзису та державна реєстрація речового права оренди з правокористувачем порушує права та законні інтереси позивачки на розпорядження належною їй земельною ділянкою, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх припинення, оскільки це забезпечить реальне відновлення порушеного права позивачки.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Реєстрація речових прав за неукладеними між сторонами договорами порушує права та законні інтереси позивачки на розпорядження власністю - земельною ділянкою.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 січня 2023 року у справі № 624/928/19, та не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

6.Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 3 ст. 133 ЦПК визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2147,20 гривень (т. 1 а.с. 1, а.с.131), який підлягає пропорційному стягненню з відповідачів на користь позивача, а саме у розмірі по 1073,60 грн. з кожного відповідача.

Крім того за проведення експертизи позивачкою сплачено 9087,40 гривень (т. 2 а.с.33), які також підлягають пропорційному стягненню з відповідачів на користь позивача, а саме у розмірі по 4343,70 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 2-15, 81,89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Селянського фермерського господарства "Марічка", про усунення перешкод у користуванні майном та припинення інших речових прав - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 7,175 га із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:1317, яка розташована на території Жовтоярської сільської ради Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області 26.04.2023 року за реєстровим номером 222.

Припинити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) ОСОБА_2 , номер запису про інше речове право 33975798, на земельну ділянку площею 7,175 га із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:1317, яка розташована на території Жовтоярської сільської ради Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області.

Припинити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди земельної ділянки площею 7,175 га із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:1317, яка розташована на території Жовтоярської сільської ради Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області, орендар Селянське фермерське господарство "Марічка", орендодавець ОСОБА_2 , номер запису про інше речове право 35678066.

Стягнути з ОСОБА_2 та Селянського фермерського господарства "Марічка" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 1073 (одній тисячі сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок та витрати на проведення почеркознавчої експертизи по 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 70 (сімдесят) копійок з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 10 лютого 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 04 липня 2019 року органом 5146, РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Паюл Тетяна Іллівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 002133, видане Радою адвокатів Одеської області на підставі рішення № 183 від 23 грудня 2011 року, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 05 січня 2017 року Татарбунарським РС ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_4 .

Селянське фермерське господарство "Марічка", , адреса: 68152, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Маразліївка, вул. Садова, 29-А.

Представник відповідачів: адвокат Давиденко Костянтин Вікторович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002979, видане Радою адвокатів Одеської області на підставі рішення № 58 від 19 квітня 2017 року, вул. Центральна, 37, м. Татарбунари, Білгород-Дністровського району Одеської області, 68100.

Суддя А. І. Бучацька