Справа № 165/1078/24 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/164/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

представника відповідача Свередюк Ю. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Tirol Kliniken CmbH до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані медичні послуги, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Свередюк Юлії Анатоліївни на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2024 року представник позивача адвокат Юревич І. В., діючи в інтересах Tirol Kliniken CmbH, звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані медичні послуги.

На обґрунтування позову зазначив, що 02 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_1 був госпіталізований до Університетської клініки м. Інсбрук (Tirol Kliniken CmbH) із діагнозом закритий перелом великогомілкової кістки. Травма трапилася внаслідок падіння ОСОБА_1 під час катання на лижах в Республіці Австрія. В період перебування на лікуванні в закладі з 02 лютого 2023 року по 03 лютого 2023 року відповідачу були надані медичні послуги, які включали лабораторне дослідження, рентгенологічне дослідження, стаціонарна госпіталізація для планування операції, рентгенологічний моніторинг та комп`ютерна томографія. Загальна вартість послуг склала 2286 євро 90 євроцентів (за підрахунком балів LKF). З урахуванням того, що відповідач не здійснив оплату за надані послуги, просить стягнути з ОСОБА_1 в користь Tirol Kliniken CmbH 95427,76 грн заборгованості, що еквівалентно 2286,90 євро за офіційним курсом гривні до іноземної валюти євро, згідно даних НБУ станом на день подачі позову до суду.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Tirol Kliniken CmbH заборгованість за надані медичні послуги в розмірі 92402 (дев`яносто дві тисячі чотириста дві) грн. 48 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2907 (дві тисячі дев`ятсот сім) грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Свередюк Ю. А. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що позивачем не надано і матеріали справи не містять розрахунку суми, яку позивач просить стягнути із ОСОБА_1 , жодним документом, який долучений до матеріалів справи, не вказано поняття LDF, а також поняття фіксованої ставки LDF компонент обслуговування та денний компонент, тому перевірити розрахунок загальної кількості балів неможливо. Крім того, не надано доказів вартості одного балу LKF, визначеного урядом землі. Оскільки декларація відсилає до постанови уряду землі Тіроль, дана норма є бланкетною, тому без дослідження постанов уряду землі Тіроль неможливо здійснити вірний розрахунок заборгованості за договором про надання послуг. Задоволюючи позов, суд вказав, що у декларації (договорі) сторони обумовили, що розмір внесків визначається в кожному конкретному випадку постановою уряду землі Тіроль, що є офіційним нормативним актом землі - окремої адміністративної одиниці Республіки Австрія, яка є федеративною республікою. Однак, навіть договірні відносини між сторонами відсилають до нормативного акту - постанови уряду землі Тіроль, а без даного документи вирішити спір не можливо. Крім того, відповідач вказує, що може мати обов`язок по сплаті 360 євро як максимальну суму гонорару лікаря, як вказано у п. 6 Декларації. Вважає, що позивач не довів розміру заборгованості за наданими послугами, тому позов не підлягає до задоволення, а судове рішення підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В судовому засіданні представник відповідача Свередюк Ю. А. апеляційну скаргу підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

У статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Вирішуючи питання про право, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд керується положеннями Закону України «Про міжнародне приватне право», який в залежності від змісту правовідносин з іноземним елементом визначає право, яке підлягає застосуванню.

Тобто, для визначення права, яке необхідно застосувати, суду для початку необхідно визначити характер спірних правовідносин, а у подальшому, згідно відповідних правил Закону України «Про міжнародне приватне право», визначити право якої країни підлягає до застосування.

Згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про міжнародне приватне право» у разі відсутності вибору права сторонами щодо договору споживання, у тому числі щодо його форми, застосовується право держави, у якій споживач має місце проживання або місцезнаходження.

Таким чином, оскільки між сторонами склалися правовідносини, які є характерними для договорів про надання споживчих послуг, а відповідач, як особа, яка скористалася такими послугами, був їх споживачем, тому в силу положень ч.3 ст.45 Закону України «Про міжнародне приватне право», до цих правовідносин застосовується право держави Україна.

Судом встановлено, що 02 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_1 був госпіталізований до Університетської клініки м. Інсбрук (Tirol Kliniken CmbH) із діагнозом закритий перелом великогомілкової кістки. Травма трапилася внаслідок падіння ОСОБА_1 під час катання на лижах в гірськолижному курорті, що в Республіці Австрія.

Згідно з долученою копією картки пацієнта, що перекладена з німецької на українську мову та посвідчена приватним нотаріусом Київського МНО Фоміною О. А, відповідач ОСОБА_1 був госпіталізований до медичного закладу 02 лютого 2023 року, а виписаний 03 лютого 2023 року (а.с.17-18).

Перебуваючи в Університетській клініці Інсбрука, 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 підписав декларацію про зобов`язання спеціального класу або самостійний платник з Державною лікарнею Університетської клініки Інсбрука, що є частиною (відділом) Тірольської клініки Tirol Kliniken CmbH (а.с.18-20) і на той час надавала йому медичні послуги. У даній декларації ОСОБА_1 просив прийняти його до медичного закладу з 02 лютого 2023 року до класу з вищою оплатою (спеціальний клас).

У п.3 декларації (договору) обумовлено, що у спеціальному класі ОСОБА_1 або члени його сім`ї мають сплатити такі витрати: доплата за спеціальний клас: 150,80 євро за календарний день; доплата за одномісний номер (додатково): 70,60 євро за календарний день; якщо відсутнє внутрішнє соціальне страхування: внески LKF; компенсаційний фонд пацієнта: 0,73 євро за календарний день.

При цьому, розмір цих внесків визначається в кожному конкретному випадку постановою уряду землі Тіроль (п.3.2), а крім вищезазначених зборів, за прийом до спеціального класу стягується гонорар лікаря. Розмір гонорару лікаря в спеціальному класі базується на угоді про гонорар відповідної лікарні, укладений між Асоціацією австрійських страхових компаній та Асоціацією клінічних університетських професорів Університетської лікарні Інсбрука або Медичним об`єднанням, з іншого боку. У разі сумнівів вважається, що відповідний гонорар лікаря узгоджений (п.3.3).

Копією виписного медичного листа Університетської клініки Інсбрука (а.с.21-23), підтверджується, що пацієнту було надано наступні послуги: рентгенологічне уточнення; стаціонарна госпіталізація для планування операції; рентгенологічний моніторинг; призначено медикаментозне лікування. У підсумках перебування вказано, що пацієнт на самооплаті, звертається з проханням про оперативне лікування в домашній лікарні.

Відповідно до копії рахунку, який долучений до матеріалів справи, ОСОБА_1 заборгував позивачу 2286,90 євро за надані йому медичні послуги, з яких: плата за стаціонарне лікування, орієнтоване на результат 2218,40 євро; 72,50 євро плата за операцію (а.с.26-27).

В доповненні до рахунку-фактури №0 від 02 березня 2023 року вказано, що ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 02 лютого по 03 лютого 2023 року. Діагноз 929.9 Інший нещасний випадок, не уточнений. S82.30 Дистальний перелом великогомілкової кістки закритий. Індивідуальні медичні послуги 1 раз ZE010 Комп`ютерна томографія (КТ) нижньої кінцівки (LE за сеанс) (а.с.24-25).

За результатами підрахунку балів LKF від 28 лютого 2023 року, фіксована ставка LDF - компонент обслуговування -62, фіксована ставка LDF денний компонент -1322, LDF загальна кількість балів 1384, LKF вартість балів 1,600000. Відповідно до параграфу 42 Тірольського лікарняного закону, плата за LKF розраховується як добуток балів LKF, розрахованих для пацієнта і грошової вартості одного балу LKF, визначеної урядом землі.

Відповідач не здійснив оплату за надані йому послуги, що не спростував відповідач та його представник.

Позивач Tirol Kliniken CmbH надіслав відповідачу ОСОБА_1 (пацієнту) рахунок з реквізитами сплати коштів за договором (декларацією), однак відповідачем не було проведено оплати (а.с.26-28).

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом норм ст.627 ЦК України, та відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626, ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено у ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З обставин справи та досліджених доказів вбачається, що між позивачем та відповідачем склались договірні відносини, що полягали у наданні останньому медичної допомоги і згідно доводів позовної заяви, позивачем було повністю виконані зобов`язання перед відповідачем.

Доказів зворотнього чи заперечення щодо інших обставин справи (неналежності підпису відповідачу тощо) суду надано не було, а тому суд критично оцінює викладені у відзиві заперечення.

Твердження представника відповідача стосовно того, що за відсутності постанови уряду землі Тіроль неможливо перевірити розрахунок, наданий позивачем, і такий розрахунок не повинен бути врахований, не заслуговує на увагу, враховуючи, що у декларації (договорі) сторони обумовили, що розмір внесків визначається в кожному конкретному випадку постановою уряду землі Тіроль (п.3.2), що є офіційним нормативним актом землі - окремої адміністративної одиниці Республіки Австрія, яка є федеративною республікою.

При цьому, задовольняючи позов частково, суд погодився з доводами сторони відповідача щодо того, що виставлені в рахунку кошти в розмірі 72,50 євро не підтверджені позивачем належними та достатніми доказами. Суд вважає помилковим те, що ці кошти є платою за операцією в розумінні операції проведеної лікарями клініки, і вважає, що така сума нарахована позивачем є комісією (збором) за перерахунок коштів на рахунок клініки за надані послуги у розмірі 2214,40 євро (тобто в майбутньому).

Так, відповідно до ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, оскільки позивач обґрунтував належними доказами свої позовні вимоги в частині стягнення оплати за стаціонарне лікування в розмірі 2214,40 євро, в той час як відповідач та його представник достатніх та належних доказів на їх спростування не долучили.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги є такими, що фактично дублюють доводи відзиву на позовну заяву у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача, яку він вважає такою, що є єдино правильною та єдино можливою.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, оскільки були предметом розгляду і повно, і всебічно досліджено судом першої інстанції.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Свередюк Юлії Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2025 року.

Головуючий

Судді :