Справа № 527/3667/24
провадження 2/527/256/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м.Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Фіцай О.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и ла :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню а також стягнути на свою користь понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис від 24.12.2021, зареєстрований в реєстрі за № 50230, про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПершийУкраїнський міжнародний банк» в розмірі 65987,40 грн.

Ця інформація стала відома після арешту банком коштів на підставі постанови приватного виконавця Лукмасла Т.Ю. у ВП № 68222112 про накладення арешту, з якої позивач дізнався про відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 24.12.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 50230, про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПершийУкраїнський міжнародний банк» в розмірі 65987,40 грн.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис було винесено з порушенням вимог законодавства, оскільки заборгованість є безпідставною та спірною, а саме вчинення виконавчого напису є протиправним. Зазначає, що жодних правовідносин, у тому числі фінансового характеру, з відповідачем не мав і не має, кредитного договору 701 від 10.04.2019 з Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» не укладав, грошових коштів не отримував.

Ухвалою від 13.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву 25.12.2024, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити за його відсутності.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, жодних заперечень, заяв, клопотань не надали суду.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із такого.

Відповідно до вимог ст.ст.15,16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити це право в один із способів , визначених ч.1ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Так, відповідно до статті 87 Закону України « Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Положеннями ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до положень п.3.5 глави 16 цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Відповідно до п.1 даного Переліку для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання .

Згідно з Інструкцією для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав та обов`язків учасників правовідносин , не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу ) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене та з врахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує до того часу, поки суд не встановить зворотного. Тобто оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми боргу,який розраховано (річного по пені) та підлягають стягненню за виконавчим написом , безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та підпункту б)ч.2п.1 Переліку документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року №1172 , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Дослідивши письмові матеріали справи, суду не вдається встановити безспірність у нарахованому борговому зобов`язанні між кредитором та боржником.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України.

При цьому, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якою, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесення судових витрат позивачем надано квитанцію ID: 6008-338-5461-8994 від 23.12.2024 року про сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви; квитанцію ID 9708-2351-6013-2025 від 23.12.2024 за подання заяви про забезпечення позову 605,60; квитанцію від 23.12.2024 про сплату гонорару адвокату в розмірі 5000 грн. на підставі договору з надання послуг професійної правничої допомоги адвоката від 23.12.2024.

Таким чином, понесеними судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви, заяви про забезпечення позову, витрат на правничу допомогу.

Тому, враховуючи те, що відповідач визнав позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, так і щодо розміру сплаченого судового збору, позов визнав, тому з нього на користь ОСОБА_1 слід стягнути 605,60 грн. витрат по оплаті судового збору за подання позову, а також 302,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, оскільки вимоги ці є обґрунтованими, доказово підтвердженими та співмірними з заявленими позовними вимогами, а також повернути позивачці з державного бюджету 605,60 грн. судового збору за подання позову та 302,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Також підлягають стягненню з Акціонерного товариства «ПершийУкраїнський міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 605,60 гривень, судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 302,80 гривень, витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 265 ЦПК України , ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат»,

ухвалила:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити повністю.

Виконавчий напис від 24.12.2021, зареєстрований в реєстрі за № 50230, про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПершийУкраїнський міжнародний банк» в розмірі 65987,40 грн., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. - скасувати.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПершийУкраїнський міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 605,60 гривень, судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 302,80 гривень, витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 605,60 грн. судового збору за подання позову та 302,80 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Л. Фіцай