Провадження №2-др/148/3/25
УХВАЛА

29 січня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина заяву представника позивача, адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

20.01.2025 представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Мишковська Т.М., звернулася в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній вище цивільній справі.

В обґрунтування своєї вимоги зазначила, що 14.01.2025 рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Під час розгляду справи суд не вирішив питання про судові витрати, які понесла позивачка на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Понесені витрати підтверджуються договором про надання правової допомоги №182/24 від 13.08.2024, Додатком № 1 до нього та квитанцією від 13.08.2024 та описом виконаних робіт.

В зв`язку з чим, адвокат Мишковська Т.М., просить ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

30.01.2025 від представника відповідача, адвоката Бевз О.І., надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вона заперечує щодо заявленої до відповідача вимоги про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у сумі 5000, 00 грн.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідач та його представник, адвокат Бевз О.І., в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Від представника відповідача 27.01.2025 до суду надійшла заява, в якій вона просить заяву розглядати без її участі та участі відповідача

За змістом ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

З огляду на викладене, суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутність сторін по справі на підставі наявних доказів.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

Вивчивши доводи та матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною першою статті 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Наведений перелік підстав, за яких може бути ухвалено додаткове рішення, є вичерпним.

Таким чином, ЦПК України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами та поданими у встановлений ч. 1 ст. 134 ЦПК України строк, що забезпечить сторонам рівні права щодо здійснення їх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України (в ред. 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Як вбачається із рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.08.2024, позивачка просила стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 понесені у справі судові витрати.

14.01.2025 при ухваленні вказаного судового рішення Тульчинським районним судом Вінницької області розглянуто та вирішено всі позовні вимоги, зазначені в позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надала представник позивачки, та представник відповідача у відзиві, на підставі чого позов задоволено, шлюб між сторонами розірвано. Також вирішено питання про судові витрати.

При цьому, доводи представника позивачки про те, що позовні вимоги про судові витрати, які понесла позивачка на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. залишились невирішеними, безпідставні.

Так, як вбачається з мотивувальної частини рішення суду від 14.01.2025, вказане питання вирішене та зазначено, що: "...В матеріалах справи наявний ордер серії АВ № 1170549 від 10.09.2024, виданий адвокатом Мишковською Т.М. на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги №182/24 від 13.08.2024 у Тульчинському районному судді Вінницької області (а.с. 26 зв.бік). Проте вказаного договору про надання правничої допомоги №182/24 від 13.08.2024 та інших документів, які б підтвердили понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., зокрема рахунків, актів виконаних робіт та наданих послуг матеріали справи не містять. Оскільки судом не встановлено, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є дійсними, суд вважає, що ці витрати не підтверджено належними доказами, а тому вони не підлягають стягненню на користь позивачки. "

Саме з підстав недоведеності позивачкою понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. (їх дійсності), вказані витрати не були стягнуті з відповідача на її користь.

До закінчення судового розгляду будь-яких заяв зі сторони позивача про неможливість подати докази та надання строку для подання доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу не надходило.

Отже, з викладеного можна зробити висновок, що представник позивачки не згодна із рішенням суду від 14.01.2025 та просить його змінити.

Частиною 8 ст. 269 ЦПК України визначено, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачкою та її представником до закінчення судового розгляду не була подана заява про намір подати докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, та рішенням суду від 14.01.2025 питання щодо розподілу судових витрат з надання професійної правничої допомоги вже вирішене по суті на підставі наявних в справі доказів, суд доходить висновку що заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу заявника, що у разі незгоди із рішенням суду позивач не позбавлений можливості на апеляційне оскарження прийнятого рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 269, 270 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву представника позивача, адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни, про ухвалення додаткового рішення - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 05.02.2025.

Суддя Л.А.Штифурко