Справа № 450/3178/24 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/3862/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання Марко О. Р.,

з участю представника відповідача адвоката Гелецької Л. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2024 року (повний текст рішення складено 26 вересня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2024 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними.

В обґрунтування позову зазначав, що 15 червня 2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що з першої половини квітня 2022 року з відповідачкою разом не проживають, а ні шлюбних, а ні сімейних відносин не підтримують. Кожен з них живе своїми інтересами. По відношенню один до одного вони не виконують будь-яких подружніх обов`язків. Відповідачка проти цього не заперечує. Станом на сьогодні шлюб носить виключно формальний характер. Його морально-правові основи відсутні. На їхнє переконання, сенсу надалі підтримувати сімейні відносини немає. Тому було прийнято спільне з дружиною рішення припинити між ними шлюбні відносини. При цьому, вважають, що надання строку для примирення з метою збереження родини порушуватиме як їхні інтереси, так і інтереси спільних дітей, а також призведе до затягування процесу. Дружина проти розірвання шлюбу не заперечує.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 15 червня 2012 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 141.

Після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 211 грн 20 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши в грудні 2024 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2024 року в частині відновлення дошлюбного прізвища відповідачки, ухвалити нове рішення, яким шлюб, укладений між сторонами, розірвати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення до моменту спливу строку, встановленого для подання відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву, який не враховано місцевим судом, відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу, проте не зазначала про повернення їй після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища. Вказує, що і на даний час не бажає його змінювати. Зазначає про те, що жодних заяв, зокрема, про визнання позову та про зміну прізвища ні вона, ні її представник до суду першої інстанції, не подавали.

У січні 2025 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому містить прохання відмовити з задоволенні апеляційної скарги, такий мотивований законністю та обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, яка пояснила, що рішення суду оскаржується лише в частині зміни прізвища відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 15 червня 2012 року Приморським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Частиною першою статті 35 СК України визначено, що наречені мають право обрати прізвище одного з них як спільне прізвище подружжя або надалі іменуватися дошлюбними прізвищами.

Як зазначено в статті 53 СК України, якщо при реєстрації шлюбу дружина, чоловік зберегли дошлюбні прізвища, вони мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану, який зареєстрував їхній шлюб, або відповідного органу за місцем їхнього проживання заяву про обрання прізвища одного з них як їхнього спільного прізвища або про приєднання до свого прізвища прізвища другого з подружжя. У разі зміни прізвища орган державної реєстрації актів цивільного стану видає нове Свідоцтво про шлюб.

Підстави припинення шлюбу визначені статтею 104 СК України, частиною другою якої передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (частина третя статті 105 СК України).

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя наведено в статті 112 СК України.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (частина друга статті 114 СК України).

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно зі частиною першою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках.

Відповідно до частини шостою та сьомої цієї статті Закону, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Про державну реєстрацію розірвання шлюбу та про розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. У разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

Порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 р. N 915.

Згідно зі абзацом другим пункту 3 цієї постанови заява щодо зміни прізвища у зв`язку з розірванням шлюбу, що не було змінено під час державної реєстрації розірвання шлюбу чи розірвання шлюбу у судовому порядку, справжність підпису заявника на якій нотаріально засвідчена, може бути подана через представника або надіслана поштою.

Частиною восьмою статті 294 ЦПК України визначено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Дана стаття знаходиться в Розділі IV «Окреме провадження», згідно з частиною третьою статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Системний аналіз указаних норм матеріального та процесуального права свідчить, що при вирішення цивільної справи про розірвання шлюбу в порядку позовного провадження, а не під час розгляду справи в порядку окремого провадження, суд не вправі в ухваленому рішенні вирішувати питання зміни прізвища того з подружжя, який змінив його під час реєстрації шлюбу. Вирішення цього питання відбувається під час державної реєстрації розірвання шлюбу або після цього органами ДРАЦСу, та виключно на підставі заяви того із колишнього подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розірваний рішенням суду.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що в позовній заяві, поданій чоловіком, який не змінював прізвище після реєстрації шлюбу, не ставилось питання про зміну прізвища дружини, як і відсутні будь-які заяви останньої щодо зміни її прізвища, після розірвання шлюбу.

Колегія суддів критично оцінює як підставу для зміни прізвища відповідачки рішенням суду про розірвання шлюбу, її заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності відповідача, надіслану до суду засобами поштового зв`язку, адже факт її написання, підписання та надіслання до суду першої інстанції, нею заперечується, через перебування за межами України, а також тим, що після повернення в Україну, вона уклала договір з адвокатом, яким подано та підписано відзив, який не містить будь-яких заяв відповідачки щодо зміни її прізвища.

Дані обставини підтвердила представник відповідача в суді апеляційної інстанції.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в частині задоволення позову про розірвання шлюбу постановлено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному і всебічному з`ясуванні всіх дійсних обставини спору сторін. Суд у цій частині вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення в цій частині та задоволення поданої апеляційної скарги в цій її частині, виходячи з меж її доводів, відсутні.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги, у частині вирішення судом першої інстанції питання про відновлення відповідачці після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскаржуване рішення в цій частині слід скасувати.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача необхідно половину судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 908 грн 40 коп.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2024 року в частині відновлення ОСОБА_1 після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища « ОСОБА_6 » скасувати.

В решті рішення суду залишити без змін.

Поновити дію рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2024 року у не скасованій під час апеляційного перегляду частині.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн 40 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич