Провадження № 2/161/689/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Черняка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Коллект Центр» через свого представника звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 28700 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.

14.12.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК Інвестохіллс Васета» укладено Договір факторингу № 192, за яким товариство набуло права грошової вимоги до відповідача.

15.12.2020 року згідно договору №04/15/12/2020/1 право вимоги до боржника перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

В свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором перейшло до позивача.

Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань.

Станом на дату звернення до суду заборгованість останнього становить 113328,27 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також суму понесених судових витрат.

Ухвалою судді від 01.11.2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

05.12.2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому останній заперечив позовні вимоги. Зазначив, що з 26.02.2022 року він був призваний по мобілізації для проходження військової служби у лавах ЗСУ, відповідно до цього вимоги в частині нарахування відсотків за користування кредитом з 26.02.2022 року є безпідставними. Також, відповідач зазначає про неспівмірність заявлених витрат на правову допомогу із складністю справи та часом, затраченим на підготовку справ даної категорії.

23.12.2024 року на адресу суду надійшла відповідь, в якій представник позивача зазначає, що статус військовослужбовця набутий відповідачем з 03.02.2023 року. На момент укладення договору ОСОБА_1 на службі в ЗСУ не перебував, про набуття цього кредиторів статусу не повідомляв. Вимоги є правомірними та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.01.2025 року судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зміну процесуального порядку розгляду справи.

Відповідно до вказаного, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 18.02.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 28700 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами (а.с. 5-9).

14.12.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК Інвестохіллс Васета» укладено Договір факторингу № 192, за яким товариство набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с.21-25).

15.12.2020 року згідно договору факторингу №04/15/12/2020/1 право вимоги до боржника перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.26-30).

На підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором перейшло до позивача (а.с.38-40).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд зауважує, що кредитний договір було укладено в електронній формі, доказів зворотного стороною відповідача не надано (а.с.9).

Укладення кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню АТ «Укрсиббанк» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 4.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно умов договору сума кредиту становить 28700 грн., кредит надається строком до 18.02.2024 року. Процентна ставка за договором 67% річних.

Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором мала бути сплачена 19.02.2024 року в розмірі 83016,88 грн. з яких: 28700 грн. - кредит, 54316,88 грн. - проценти (а.с.6-7).

Згідно змісту позову ТОВ «Коллект Центр» станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача становить 113328, 27 грн., з яких 28423,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 51929,49 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 32974,86 грн. - заборгованість за процентами з моменту на дату відступлення права вимоги по дату формування розрахунку.

Суд зауважує, що розрахунок заборгованості надано позивачем лише щодо суми заборгованості станом на дату відступлення права вимоги у розмірі 80353,41 грн. (а.с.19,37).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.

Відтак, вимоги в частині стягнення основної суми боргу в сумі 28423,92 грн. є обґрунтованими.

Згідно копії військового квитка відповідач призваний по мобілізації у ЗСУ з 26.02.2022 року.

Частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відтак, нарахування відповідачу відсотків в період дії особливого періоду є безпідставним (починаючи з 26.02.2022 року).

Суд відхиляє твердження позивача, що оскільки відповідач не повідомив кредитні установи про наявне у нього право отримати кредити без процентів, то він цього право і не набув або ж його втратив.

Право відповідач набув згідно з законом. Закон не обумовлював набуття права необхідністю повідомити кредитну установу про його наявність. За таких обставин відповідачу достатньо заявити кредитній установі чи її правонаступнику про наявне у нього право не сплачувати відсотки і бажання цим правом скористатися і проценти з нього не можуть бути стягнуті. Відповідач про це заявив позивачу і суду, проценти з нього не можуть бути стягнуті.

Зміна редакції п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка відбулася у період дії кредитного договору, не може звузити право відповідача не сплачувати проценти.

Покладення на відповідача обов`язку сплатити нараховані відсотки за кредитним договором буде суперечити принципу справедливості, а також меті пільги, встановленої ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для військовослужбовців, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Таким чином, до стягнення з ОСОБА_1 підлягає сума відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 35387,78 грн. (за період з 18.02.2020 року по 26.02.2022 року).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову у розмірі 63811,70 грн.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1704,98 грн. (3028 грн. х 63811,70 грн. / 113328,27 грн.).

Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані копії: договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», заявка ТОВ «Коллект Центр» про надання юридичної допомоги № 198 від 14.08.2024 року, з якої вбачається, що позивач та адвокатське об`єднання погодили надання позивачу юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; витягу з Акта № 4 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 року (надання усної консультації з вивченням документів ціною 4000,00 грн.; надання письмової консультації - 3000 грн., складення позову та подача його до суду - 18000 грн.).

При розгляді питання щодо розміру витрат на правову допомогу які підлягають стягненню в даній справі, суд враховує, що було подано позовну заяву в якій окремим пунктом зазначено про проведення розгляду у відсутність представника позивача.

Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін.

Крім того, послуги надані адвокатським об`єднанням є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

З огляду на обставини справи, позицію сторони відповідача, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціни на ринку адвокатських послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для їх зменшення до 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість кредитним договором № 0 від 18.02.2020 року у розмірі 63 811 (шістдесят три тисячі вісімсот одинадцять) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 1704 (одна тисяча сімсот чотири) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

В задоволені решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення суду складено 04 лютого 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк