ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2975/25 Справа № 202/5722/24 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Макарова О.М., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року стягнуто в дохід Державного бюджету України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» штраф за невиконання процесуальних обов`язків в розмірі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 грн. 40 коп.

Роз`яснено керівнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відкладено розгляд справи до 10 січня 2025 року до 11 год. 00 хв., викликано сторін повторно.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись порушення місцевим судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині застосування заходів процесуального примусу, а саме стягнення у дохід Державного бюджету України з ТОВ «Діджи Фінанс» штрафу за невиконання процесуальних обов`язків у сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалися та відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в електронному суді.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 травня 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

06 травня 2024 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська матеріали цивільної справи № 202/5722/24 за позовною заявою ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором передано для розгляду за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

10 червня 2024 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 202/5722/24 за позовною заявою ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором - направлено до Солонянського районного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.

19 вересня 2024 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у цивільній справі № 202/5722/24 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10 год. 00 хв. 25 жовтня 2024 року.

14 листопада 2024 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області визнано явку представника ТОВ «Діджи Фінанс» для участі в розгляді справи № 202/5722/24 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - обов`язковою. Роз`яснено керівнику ТОВ «Діджи Фінанс», що відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасник справи зобов`язаний з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо його явка визнана судом обов`язковою.

Роз`яснено керівнику ТОВ «Діджи Фінанс» положення ч. 3 ст. 43 ЦПК України, що у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Відкладено проведення судового засідання по справі до 17 грудня 2024 року до 13 год. 00 хв.

18 листопада 2024 року представником позивача Виссалом Володимировим Володимировичем через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» надіслано заява про участь у судовому засіданні 17 грудня 2024 року о 13 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Вищевказана заява про участь у судовому засіданні 17 грудня 2024 року о 13 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, була мотивована представником позивача тим, що він знаходиться фактично в м. Бровари Київської області, а місце розгляду справи в смт. Солоне Дніпропетровської області, що затрудняє забезпечити явку, у всі, без винятку, судові засідання представника позивача, з огляду на територіальну віддаленість, систематичні повітряні тривоги, які впливають на графік роботи судів за місцем їх розташуванням та запровадження в країні воєнного стану, який триває і на сьогодні.

25 листопада 2024 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області у справі № 202/5722/24 в задоволені заяви представника позивача Виссала Володимира Володимировича про участь у судовому засіданні представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

03 грудня 2024 року представником позивача Виссалом Володимиром Володимировичем через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, яке призначене на 17 грудня 2024 року о 13 год. 00 хв.

Клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, яке призначене на 17 грудня 2024 року о 13 год. 00 хв., було мотивоване представником позивача тим, що у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні 17 грудня 2024 року о 13 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду судом першої інстанції відмовлено, представник позивача знаходиться фактично в м. Бровари Київської області, а місце розгляду справи в смт. Солоне Дніпропетровської області, що затрудняє забезпечити явку, у всі, без винятку, судові засідання представника позивача, з огляду на територіальну віддаленість, систематичні повітряні тривоги, які впливають на графік роботи судів за місцем їх розташуванням та запровадження в країні воєнного стану, який триває і на сьогодні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу й прийшовши висновку про необхідність застосування до ТОВ «Діджи Фінанс» заходів процесуального примусу за п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України у вигляді штрафу за невиконання процесуальних обов`язків в розмірі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 грн. 40 коп., суд першої інстанції виходив з того, що явка представника позивача в судове засідання була визнана судом обов`язковою, проте представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча завчасно повідомлявся про час та місце судового засідання належним чином.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року у справі № 202/5722/24 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5. ст. 279 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п. 1. ч. 6 ст. ст. 279 ЦПК України до справ віднесених до спрощеного позовного провадження належать справи у яких предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у справі № 202/5722/24 є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42 313,75 грн., оскільки предметом спору у цій справі є стягнення суми меншої, ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2024 рік менше ніж 90 840 грн), то у розумінні ЦПК України ця справа є малозначною.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції при вирішенні питання відкриття провадження надав перевагу саме спрощеній процедурі розгляду даної справи.

Отже, під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року, явку представника позивача визнано обов`язковою.

Проте, судом першої інстанції не було прийнято доводи представника позивача про те, що він не може з`явитись в судове засідання через територіальну віддаленість місцезнаходження суду та місцезнаходження позивача та його представників.

Частиною другою статті 43 ЦПК України на учасників справи покладено з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Поряд з цим, звертаємо увагу суду апеляційної інстанції, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про обов`язкову явку позивача не зазначив, які саме пояснення необхідні відібрати саме від позивача.

Отже, позивач, реалізуючи право на доступ до суду, використав всі передбачувані нормами процесуального законодавства можливості з метою вирішення спору по суті.

З огляду на вищевикладене колегія суддів критично сприймає висновок суду першої інстанції, щодо накладення штрафу на позивача, оскільки жодних навмисних дій спрямованих на невиконання процесуальних обов`язків суду не вчинялося, оскільки представником позивача було подано заяву про участь у судовому засіданні 17 грудня 2024 року о 13 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка залишена без задоволення, після чого подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, яке призначене на 17 грудня 2024 року о 13 год. 00 хв., з обґрунтованих підстав.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не перевірив доводи представника позивача щодо поважної причини його неявки у судове засідання та дійшов необґрунтованого висновку про застосування до позивача заходів процесуального примусу.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) проведено лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява N 48778/99, пункт 25).

Зокрема, у рішеннях у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", N 47273/99, п. п. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", N 35787/03, п. 29, вказано, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Таким чином, проаналізувавши підстави для застосування заходів процесуального примусу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, що призвело до порушення норм процесуального права, застосувавши до ТОВ «Діджи Фінанс» заходи процесуального примусу за п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточна і оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року у справі № 202/5722/24 в частині застосування заходів процесуального примусу, а саме: стягнення у дохід Державного бюджету України з ТОВ «Діджи Фінанс» штрафу за невиконання процесуальних обов`язків у сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 грн. 40 коп. підлягає скасуванню.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року в частині застосування заходів процесуального примусу скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.О. Макаров

І.А. Єлізаренко