Провадження № 2/638/1260/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , шляхом формування документа в системі «Електронний суд», звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають двох спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .З березня 2022 року позивач з колишнім чоловіком проживають окремо, діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яку позивач орендує.

Позивач зазначає, що відповідач фактично одразу після припинення спільного проживання із позивачкою перестав опікуватися дітьми, не цікавився їх успіхами у навчанні, її розвитком, чи є все необхідне у дітей для їх гармонійного розвитку, а також матеріально не опікувався, у зв`язку з чим позивач самостійно піклується про дітей, їх виховання, здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також створює всі необхідні та належні умови для їх гармонійного розвитку та відпочинку. Діти навчаються у комунальному закладі «Харківський ліцей № 51 Харківської міської ради». На переконання позивача, все вищевикладене свідчить про належне виконання нею своїх батьківських обов`язків, а також те, що діти ростуть в повній гармонії, розумінні та любові зі сторони своєї матері, що дає дітям змогу розвиватися комфортно та гармонійно. Мати приділяє дітям багато уваги, створює належні умови для їх навчання і розвитку. Мати дітей також належним чином опікується їх здоров`ям, забезпечує проходження ними профілактичних медичних оглядів та планове відвідування лікарів. Також позивач докладає всіх можливих зусиль для забезпечення належного рівня життя дітей в матеріальному плані, щоб діти мали все необхідне як для навчання, так і для дозвілля. Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АНПП» на посаді директора. За місцем роботи характеризується позитивно. За місцем проживання дітям створено комфортну зону для проживання, навчання, а також відпочинку. Діти мають тісний емоційний зв`язок з матір`ю.

Позивач вважає, що перебування дітей з матір`ю сприятиме їх стабільному розвитку, оскільки вона забезпечує не тільки фізичну опіку, але й емоційну підтримку, яку діти отримують щодня. Мати активно залучена до життя дітей, підтримує їх у навчанні, соціальних взаєминах та розвагах, що сприяє їх повноцінному розвитку та соціалізації. Оскільки відповідач заперечує проти проживання діти разом з матір`ю, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом.

ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , просила суд визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, проте адвокат Матвєєв Станіслав Іванович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , надав письмові пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України, в яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки у сторін ніколи не було спору щодо визначення місця проживання їх спільних дітей, діти дійсно фактично проживали та проживають разом з матір`ю, ОСОБА_2 ніколи не вимагав та не вимагає зміни їх місця проживання. Відповідач робить все від себе залежне, аби дати своїм дітям все необхідне, він турбується про їхній фізичний та психологічний стан, піклується про здоров`я, водить дітей до лікарів, купує їм іграшки, їжу та все необхідне для дітей їх віку. А найголовніше, він бере безпосередню участь у їхньому духовному та особистісному розвитку, дбає про здоров`я, цікавиться успіхами у навчанні та іншими досягненнями, бере участь у їх утриманні, у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Відповідач зазначає, що ніколи не заперечував того факту, щоб діти проживали саме з матір`ю, ніколи не вимагав та не вимагає зміни їх місця проживання. Посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23, вважає, що вимоги про визначення місця проживання дітей з матір`ю заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надати на адресу суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

09 січня 2025 року третя особа повідомила про неможливість надати письмовий висновок щодо розв`язання спору.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи це тим, що позов передчасний, діти проживали і проживають з позивачем, а відповідач ніколи не вимагав зміни їхнього місця проживання разом з ним, отже спору ніколи не існувало.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися. Ухвалою суду від 23 серпня 2024 року надано можливість ОСОБА_3 брати участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації шляхом реєстрації за допомогою електронного підпису відеоконференцзв`язку ЄСІТС на сайті https://vkz.court.gov.ua в усіх судових засіданнях у справі № 638/14613/24. Роз`яснено представнику позивача, що ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (ч. 5 ст. 212 ЦПК України).

Враховуючи положення п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 3 ст. 131, ч. 5 ст. 212, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача та її представника.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24 квітня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/14046/23 від 30 листопада 2023 року було розірвано.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються Свідоцтвом про народження дитини, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 08 жовтня 2010 року, серія НОМЕР_1 ; та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції від 05 листопада 2011 року, серія НОМЕР_2 .

Сторонами визнається та не підлягає доказуванню згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, що діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 .

На підставі договору оренди квартири (житлового приміщення) від 01 березня 2024 року ОСОБА_1 винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає разом з дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Строк договору 12 місяців до 01 березня 2025 року.

Відповідно до відповіді директора Комунального закладу «Харківський ліцей № 51 Харківської міської ради» від 05 червня 2024 року № 01-29/104 та Характеристик на дітей (додатки до відповіді), діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 навчаються у КЗ «Харківський ліцей № 51 Харківської міської ради» з першого класу. Проживають з матір`ю та дідусем, які намагаються контролювати навчальний процес. На осінніх, зимових та весняних канікулах 2023/2024 навчального року діти проживали у батька. Заяви про зарахування дітей писала матір, ОСОБА_1 . Згідно нормативних документів заяви також були підписані батьком, ОСОБА_2 . Батьківські збори відвідує мати ОСОБА_1 . Обидва батьки дітей беруть участь у суспільному житті ліцею. До класного керівника 7-А класу ОСОБА_9 для отримання інформації про успіхи у навчанні дітей звертаються обидва батьки.

ОСОБА_4 та ОСОБА_4 знаходиться під наглядом лікарів-фахівців КНП «Дитяча поліклініка №4» Харківської міської ради з 17.09.2010 року та з 07.10.2011 року відповідно. Декларацію про вибір лікаря укладено матір`ю дітей 12.07.2018 року. Надати достовірну інформацію про те, з ким діти відвідували спеціалістів закладу неможливо, у зв`язку з тим, що Інструкція по заповненню форми первинної облікової документації № 112/о «Історія розвитку дитини», затверджена наказом МОЗ України № 527 від 28.07.2014 року не передбачає внесення зазначеної інформації. Вказані обставини підтверджуються відповіддю директора КНП «Дитяча поліклініка №4» Харківської міської ради від 06 червня 2024 року № 01-15/195-24.

ОСОБА_1 з листопада 2023 року до теперішнього часу працює директором ТОВ «АНПП», що підтверджується Характеристикою з місця роботи від 01 липня 2024 року.

Рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 10 жовтня 2023 року № 171 затверджено висновок щодо розв`язання спору про визначення способу участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , відповідно до якого рекомендовано способи участі батька у вихованні та спілкування з дітьми:

- 1, 3 тиждень кожного місяця з п`ятниці 18:00 год. до неділі 18:00 год.;

- 4 тиждень (в порядку чергування через місяць) з п`ятниці 18:00 год. до неділі 18:00 год.;

- на період весняних, осінніх та зимових канікул 3 доби (з 12:00 год. понеділка до 18:00 год. середи);

- на період літніх канікул червень (1, 2 тиждень), липень (3, 4 тиждень), серпень (1, 2 тиждень);

- святкові дні (Різдво, Миколая, Новий рік, Великдень, Міжнародний день захисту дітей) в порядку чергування свято через свято батько забирає дітей перед днем святкування о 12:00 год. та повертає наступного дня до 18:00 год.;

- дні народження в порядку чергування рік через рік батько забирає дітей о 10:00 год. в день народження, повертає до 18:00 год. наступного дня (починаючи з 2024 року черга батька);

- батько має право необмеженого спілкування з дітьми по телефону, поштового, електронного та інших засобів зв`язку;

- спілкування з дітьми має відбуватися на території фактичного проживання батька, але не за межами м. Харків.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Наталією Пархоменко, у ОСОБА_2 станом на 28 серпня 2024 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 73538502 щодо виконання судового наказу № 638/14304/23 від 30 листопада 2023 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова.

Згідно з ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 4 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Кожна особа має право на проживання в сім`ї.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).

Стаття 51 Конституції України визначає, що кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У справі, що розглядається, Департамент служб у справах дітей повідомив, що на теперішній час до Департаменту служб позивач, ані матір дітей, ані батько дітей не звертались. Матеріалів наявних в Департаменті служб у справах дітей Харківської міської ради недостатньо для винесення та розгляду питання щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю. Ураховуючи викладене, надати ґрунтовний висновок щодо розв`язання спору між батьками, на теперішній час не виявляється можливим.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ОП КЦС ВС від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19, винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень. Однак не вчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень.

З урахуванням викладеного, а також з огляду на достатність наявних доказів та пояснень батьків для встановлення фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору без отримання висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд зазначає, що міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, психологічний стан тощо. Найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору.

З огляду на норми, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, у справі, що розглядається, підлягають з`ясуванню обставини того, чи виконала позивачка обов`язок доведення обставин, за наявності яких суд має право відмовити у визначенні місця проживання дитини з матір`ю, чи довів позивач, що проживання дитини з ним відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Як зазначалось вище, вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суд виходить з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю. Обоє батьків беруть активну участь у спілкуванні з дітьми, їх вихованні та утриманні. У суду відсутні підстави вважати, що будь-хто з батьків неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки або не повною мірою реалізує свої батьківські права. Діти за місцем проживання з матір`ю мають сталі соціальні зв`язки, навчаються у школі. Батько дітей не заперечує проти того, щоб діти проживали разом з матір`ю, чим фактично визнає, що проживання дітей з матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.

Відсутність заперечень відповідача проти того, щоб діти проживали разом з матір`ю не свідчить про відсутність спору між сторонами та не може бути підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 СК України).

Доказів того, що позивач та відповідач дійшли до спільної згоди щодо того, з ким будуть проживати діти, зокрема шляхом укладення відповідного договору, матеріали справи не містять, що свідчить про відсутність згоди сторін щодо місця проживання дітей.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23, про застосування якого просив відповідач, є нерелевантним до спірних правовідносин, оскільки у справі № 127/16211/23 суди виходили з того, що оскільки дитина проживала з позивачем, відповідачка проти цього не заперечувала і позовні вимоги визнала, тому позивачем не доведено, що його права порушені, як того вимагає ст. 15 ЦК України. При цьому, у справі, що розглядається, відповідач позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, що є підставою для судового захисту прав позивача.

З урахуванням викладеного, з огляду на фактичні обставини справи, виходячи з якнайкращих інтересів дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , суд дійшов висновку, проживання дітей разом з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, тому суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі та визначає місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з їх матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Водночас, суд вважає за необхідне наголосити як позивачу, так і відповідачу, що статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 353-354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з їх матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2025 року.

Суддя І.П. Латка