печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року

Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі - Ємець Д.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Любаренка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 757/30855/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Печерського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

15.07.2024 ухвалою суду дану позовну заяву було залишено без руху.

06.08.2024 позивачем було подано уточнену позовну заяву.

Так, в обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 02 квітня 2024 року Національний музей народної архітектури та побуту України виніс наказ № 37-А про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Разом з цим, позивач не погоджується з даним наказом, оскільки в ньому в якості підстави його винесення зазначено, що 01 квітня 2024 року позивач самовільно відкрив архітектурний експонат ЕВ «Полісся» - «Крупорушка». Проте, описова частина наказу не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок позивач вчинив, в наказі не зазначено конкретних обставин, за яких вчинено проступок, зокрема, в чому саме проявилося невиконання посадових обов`язків позивача, які вимоги та якої посадової інструкції були порушені.

Позивач вважає, що відповідачем не доведено наявності складу дисциплінарного проступку в його діях або бездіяльності, оскаржуваний наказ не містить посилання на норму закону, яку порушено та не сформульований склад дисциплінарного порушення.

З урахуванням уточненої позовної заяви позивач просить суд скасувати наказ Національного музею народної архітектури та побуту України № 37-А про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 від 02 квітня 2024 року.

08.08.2024 ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

19.09.2024 ухвалою суду було виправлено описку в ухвалі суду від 15.07.2024.

30.09.2024 ухвалою суду було виправлено описку в ухвалі суду від 08.08.2024.

04.10.2024 представником відповідача було направлено відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 30.10.2024, в якому зазначено, що ОСОБА_1 тричі грубо порушив трудову дисципліну, за що був притягнений до дисциплінарної відповідальності, при чому, зважаючи на тяжкість порушень мав би отримати три догани або звільнення.

Так, представник відповідача зазначає, що 30.03.2024 року ОСОБА_4 по телефону повідомив Завідувача експозиційного відділу «Полісся» Борейка А.М., що незважаючи на те, що ОСОБА_4 є матеріально відповідальним за музейний експонат «Крупорушка», ОСОБА_1 самовільно зайшов у приміщення доглядачів, взяв ключі від експонату «Крупорушка» та в подальшому самовільно проник до нього, чим порушив правила трудової дисципліни. На зауваження щодо порушення трудової дисципліни він не реагував, на свій експонат, за яким він є матеріально відповідальним, іти відмовився. Експонат, що є його робочим місцем, залишився зачиненим для відвідувачів.

Тобто, ОСОБА_1 , знаючи, що матеріально відповідальним за музейний експонат «Крупорушка» є ОСОБА_4 , самовільно взяв від експонату ключі та проник до нього.

При цьому, музейний експонат, за який відповідає ОСОБА_1 , та який є робочим місцем останнього залишився зачиненим.

Також 31.03.2024 року ОСОБА_1 самовільно взяв ключі від експонату «Крупорушка», за який є матеріально відповідальним ОСОБА_4 , проник до експонату «Крупорушка», чим порушив правила трудової дисципліни. На експонат, за яким він є матеріально відповідним іти відмовився. Експонат залишився зачиненим для відвідувачів.

Музейний експонат, за який відповідальним є ОСОБА_1 , та який є робочим місцем останнього залишився зачиненим.

01.04.2024 року ОСОБА_1 відмовився підписувати та приймати експонат «Церкву із с. Кисоричі Рокотинського р-ну Рівненської області» на матеріальну відповідальність, про причини своєї відмови повідомити відмовився.

Представник відповідача вказує, що, якщо працівник відмовляється підписати договір про повну матеріальну відповідальність, його можна звільнити, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП. Це підтверджує абзац п`ятий п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9.

Таким чином, зважаючи на тяжкість дисциплінарних проступків ОСОБА_1 , Національний музей народної архітектури та побуту України застосував найбільш м`який засіб дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді догани.

З врахуванням зазначеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначено, що відповідно до наказу відповідача № 37-А від 2 квітня 2024 року до позивача було застосовано дисциплінарне стягення виключно за подію, яка відбулася 01 квітня 2024 року, а саме на думку відповідача, за самовільне відкриття архітектурного експонату ЕВ "Полісся".

Проте, відповідач у своєму відзиві вже значно розширює підстави, за яких на позивача було накладено догану, а саме про події, які не стосуються предмета спору та про які не зазначено в оспорюваному наказі, зокрема, які відбувалися 30 та 31 березня 2024 року, а також за ніби-то проступок від 1 квітня 2024 року за непідписання експонату "Церква із с. Кисоричі Рокитнянського р-ну рівненської області".

З врахуванням зазначеного, позивач просив задовольнити свої позовні вимоги.

03.12.2024 протокольною ухвалою суду було відмовлено в прийняті заяви про зміну предмету позову.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Окрім цього, позивач в судовому засіданні зазначив, що не порушував трудової дисципліни, ключ взяв виключно, з метою забрати свої речі, дані ключі не брав особисто, їх останньому дав охоронець.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки вони є необґрунтовані та безпідставні.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що з 01.03.2018 року ОСОБА_1 працював у Національному музеї народної архітектури та побуту України на посаді провідного екскурсовода відділу екскурсійного обслуговування.

З 01.12.2022 року ОСОБА_1 працює на посаді музейного доглядача експозиційного відділу «Полісся», куди був переведений за його заявою.

29.03.2024 року старшого доглядача ОСОБА_1 було переведено з догляду за музейним експонатом «Крупорушка» до музейного експонату «Хати із с. Блажево Рокотинського р-ну Рівненської області».

30.03.2024 старшим музейним доглядачаем ЕВ «Полісся» ОСОБА_4 було подано доповідну в якій останній зазначив, що ОСОБА_1 самовільно взяв ключі (на щинку) від архітектурного експонату Крупурушка із. С. Архипівка Семенівського р-ну Чернігівської області, і відкрив експонат для відвідувачів, хоча матеріальна відповідальність покладена на ОСОБА_4 .

Так, з долученої службової записки від завідувача ЕВ «Полісся» Анатолія Борейка зокрема вбачається, що зважаючи на скарги та прохання ОСОБА_1 , завідувачем експозиційного відділу «Полісся» Борейко А.М. було прийнято рішення про переведення ОСОБА_1 у приміщення в самому центрі експозиції, до музейного експонату «Церкви із с. Кисоричі Рокотинського р-ну Рівненської області» з 01.04.2024 року.

01.04.2024 року було складено Акт №2 прийому-передачі музейних предметів експонату «Хати із с. Блажево Рокотинського р-ну Рівненської області» про повернення з матеріальної відповідальності, відповідно до якого ОСОБА_1 повернув музейні предмети експонату «Хати із с. Блажево Рокотинського р-ну Рівненської області».

В той-же день, одразу після підписання Акту №2 прийому-передачі музейних предметів експонату «Хати із с.Блажево Рокотинського р-ну Рівненської області» про повернення з матеріальної відповідальності, ОСОБА_1 відмовився підписувати та приймати експонат «Церкву із с. Кисоричі Рокотинського р-ну Рівненської області» на матеріальну відповідальність, про причини своєї відмови повідомити відмовився.

З даного приводу, 01.04.2024 року завідувачем експозиційного відділу «Полісся» Борейко А.М. було написано службову записку.

01.04.2024 Начальник ВДКР звернулась до Генерального директора Національного народної архітектури та побуту України зі службовою запискою від 01.04.2024 щодо порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , в якій зазначено, що позивач порушив п.п. 3.1., 3.2.,3.11, 5.1 Посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу, п. 4.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, с. 21 КЗпП України, ст. 139 КЗпП України та запропоновано застосувати стягнення у вигляді догани, відсторонення від роботи, звільнення.

Наказом Національного музею народної архітектури та побуту України №37-А від 02.04.2024 було притягнено до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

З даного наказу вбачається, що роботавець зазначив, що 01.04.2024 музейний доглядач експозиційного відділу «Полісся» ОСОБА_1 самовільно відкрив архітектурний експонат «Крупорушку». Матеріально-відповідальною особою за архітектурний експонат «Крупорушка» та розміщені в ньому музейні предмети є старший музений доглядач ЕВ «Полісся» ОСОБА_4 . Музейний доглядач ЕВ «Полісся» ОСОБА_1 порушив п. 3.1., 3.2.,3.11, 5.1. посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу.

Відповідно до посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу вбачається, що п.3.1 передбачено, що робітник несе повну матеріальну відповідальність за передані йому музейні предмети доручені йому садибі згідно з актом прийому-передачі та відповідно до укладеного договору про повну матеріальну відповідальність.

Пункт 3.2. передбачає, що робітник щоденно має приймати та здавати під охорону доручені йому архітектурні об`єкти.

Пуктом 3.11. передбачено, що робітник повинен сумліно та відповідально ставитися до виконання своїх обов`язків, розпоряджень та доручень завідувача відділу, старшого музейного доглядача, правил внутрішнього трудового розпорядк Музею, трудової дисципліни.

Також, відповідно до п. 5.1. зазначено, що за невиконання чи неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених цією інструкцією, правил внутрішнього трудового розпорядку музею, інструкцій з охорони праці та протипожежної безпеки, а також доручень керівництва Музею та звідувача експозиційного відділу, робітник несе відповідальність.

Таким чином, у наказі зазначено, що керуючись ст. 147-149 КЗпП України, пунктом 3.4. Положення «Про порядок преміювання працівників Національного музею народної архітектури та побуту України», було застосовано до ОСОБА_1 , музейного доглядача УВ «Полісся», дисциплінарне стягнення - догану та позбавлено преміальних виплат в розмірі 100% на період - до зняття дисциплінарного стягнення.

Даний наказ був виданий на підставі службової записки начальника відділу кадрів від 01.04.2024 та доповідної старшого доглядача ЕВ «Полісся».

З врахуванням зазначених обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із ст. 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17 «при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності».

Як далі зазначає Верховний Суд у вказаній постанові наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків.

Так, з врахуваннням зазначених обставин суд прийшов до висновку, що наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема оскаржуваний наказ про оголошення догани не містить вказівки та в ньому не конкретизовано, яке порушення трудової дисципліни було допущено ним та за які саме дії або бездіяльність його притягнуто до відповідальності у вигляді догани, натомість зазначено, що 01.04.2024 музейний доглядач експозиційного відділу «Полісся» ОСОБА_1 самовільно відкрив архітектурний експонат «Крупорушку». Матеріально-відповідальною особою за архітектурний експонат «Крупорушка» та розміщені в ньому музейні предмети є старший музений доглядач ЕВ «Полісся» ОСОБА_4 . Музейний доглядач ЕВ «Полісся» ОСОБА_1 порушив п. 3.1., 3.2.,3.11, 5.1. посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу.

З врахуванням зазначеного в наказі та обставин справи, суд вважає, що підстави зазначені в наказі від 02.04.2024 є узагальненими та формальними, не містять ознак вчинення дисциплінарного проступку позивачем.

Окрім цього, суд вважає, що з доказів долучених до справи зі службових записок та доповідної не вбачається, що через дії позивача настали певні негативні наслідки, або ж останній не належним чином виконував покладені на нього обов`язки.

Також, з пояснень у службових записках викладені інші обставини, які не були предметом притягнення позивача до відповідальності, оскільки у наказі вони не зазначені, а тому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на матеріали, які додані до відзиву.

Також не надано суду підтверджень того, що 01.04.2024 позивач був переведений на інше приміщення та те, що інша особа була відповідальна за архітектурний експонат «Крупорушку».

Таким чином, суд прийшов до висновку, що матеріали справи не містять даних про вчинення позивачем винного проступку, який спричинив негативні наслідки, наявності умислу на порушення трудової дисципліни, реальних підтверджень такого проступку та належного службового розслідування, з метою доведення обставин, на які посилається відповідач.

Загалом вбачається, що підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були дослідженні суб`єктивно, без надання повної оцінки обставин ситуації.

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач при видачі оспорюваного наказу належним чином не сформував підстав притягнення до відповідальності працівника до відповідальності, не надав суду доказів порушення трудової дисципліни та доказів проведення належного повного та всебіного службового розслідування з аналізом всіх осбтавин, а тому посилання відповідача на порушення ряду пунктів посадової інструкції без конкретизації не свідчить про обґрунтованість такої догани.

Відтак, позовна заява підлягає задоволенню, з зазначених вище підстав.

Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 81, 82, 133, 141, 263- 265, 268, 274-279, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - задовольнити.

Скасувати наказ Національного музею народної архітектури та побуту України №37-А від 02.04.2024 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Стягнути з Національного музею народної архітектури та побуту України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Національний музей народної архітектури та побуту України, адреса: 01010, м. Київ, вул. Лаврська, 9, корп.19, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 07.02.2025.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА