Єдиний унікальний номер 448/209/25
Провадження № 2/448/254/25
У Х В А Л А

іменем України

07.02.2025 суддя Мостиського районного суду Львівської області Гіряк С.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

1. Позивачка ОСОБА_1 04.02.2025 звернулась до Мостиського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

2. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка ОСОБА_1 просить суд: притягнути відповідача ОСОБА_2 до відповідальності, допитати заступника директора Мостиського відділення ОСОБА_3 та працівників поліції, очистити її добре ім`я, допитати представника Мостиського відділення «Приват Банк» та зняти наявну в неї заборгованість коштів шляхом стягнення такої з винних осіб.

3. Ознайомившись із матеріалами позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови позивачу у відкритті провадження у справі, з огляду на наступне.

4. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

5. Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

6. У свою чергу стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

7. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

8. Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

9. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

10. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

11. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

12. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

13. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

14. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

15. Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

16. Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, (далі - КПК України), завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

17. Завданнями кримінального провадження, як це визначено ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

18. Таким чином, притягнення особи до кримінальної відповідальності здійснюється виключно у порядку передбаченому КПК України, для чого першим етапом ініціювання кримінального провадження є звернення в порядку ст.214КПК України із відповідною заявою, повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

19. При цьому оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, і зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження передбачено Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

20. Таким чином, враховуючи, що у справі, яка розглядається по відношенню до позивача, з її слів, вчинено діяння, за яке вона просить притягнути до кримінальної відповідальності певних осіб, як вбачається з матеріалів справи, досудове розслідування триває, то, за таких обставин, спір у цій справі не є цивільно-правовим спором, а тому не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

21. Враховуючи викладене вище, позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку кримінального судочинства.

22. Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

23. Таким чином, враховуючи вищенаведене, правові підстави для відкриття провадження в справі за позовом - відсутні.

24. Відмова у відкритті провадження в даному випадку не є відмовою у доступі до правосуддя, оскільки не позбавляє ОСОБА_1 можливості захисту порушеного права у спосіб, передбачений законом.

25. Роз`яснити ОСОБА_1 її право звернення до суду за правилами положень КПК України в порядку кримінального судочинства та право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 186, 259-261,353, 354 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

1. У відкритті провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

3. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала виготовлена на підписана суддею 07.02.2025.

Суддя Світлана ГІРЯК