Справа № 497/2040/24
Провадження № 2/497/150/25
16.01.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Раца В.А.,
секретаря Божевої І.Д.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Суперіум" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Ухвалою судді від 06.09.2024 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.
Представник позивача директор Вишневська О.І., в судове засідання не з`явилася, надала 21.10.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» клопотання про долучення доказів, в якому також просить розглянути справу за відсутності представника позивача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Укрсиббанк» з анкетою-заявкою на надання споживчого кредиту із сумою кредитного ліміту в розмірі 100 000 грн. та строком дії ліміту кредитування 24 місяці (а.с.10).
Як слідує з п.2.1.4 договору-анкети, процентна ставка річних за операціями отримання готівки становить 44,99%, за безготівковими операціями 44,99%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0,00%, пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів, комісія за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу до 500 грн.
Згідно з п.1.2 договору-анкети, банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит) на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором та правилами. У п.1.5 договору вказано, що правила після підписання сторонами договору-анкети, стають його невід`ємною частиною, підписуючи договір-анкету сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору та в правилах.
Таким чином, укладений ОСОБА_1 договір за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. Із наведеного вище порядку при укладенні договору ОСОБА_1 здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору, без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту.
За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Встановлено, що сторонами визначені усі істотні умови договору (в тому числі сума та строк кредиту, розмір відсотків, загальні витрати за кредитом, строк дії договору).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Як слідує зі ст.ст. 525,526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачеві відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Судовим розглядом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконував належним чином, що призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 160 969 грн. 34 коп., що включає: заборгованість за основним боргом 89 358 грн. 43 коп., заборгованість по відсоткам 71 610 грн. 91 коп. Оскільки відповідач не навів власного розрахунку суми боргу, не надав первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені ним платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів, в тому числі виписку за картковим рахунком за період з 09.12.2021 по 01.02.2024, суд вважає доведеною заборгованість за кредитним договором.
Щодо стягнення за договором факторингу.
Так, 23.01.2024 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» в особі начальника Департаменту клієнтських рішень ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» укладено Договір факторингу №254.
Згідно із п.п.2.1, 2.2. цього договору, АТ «Укрсиббанк» відступає ТОВ «ФК «Суперіум», а ТОВ «ФК «Суперіум» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Укрсиббанк» за плату та на умовах, визначених договором факторингу. Права вимоги, які АТ «Укрсиббанк» відступає ТОВ «ФК «Суперіум» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Укрсиббанк» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді.
Відповідно до п.п.4.1, 4.2 вище вказаного договору, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання акта приймання-передачі права вимоги (додаток №2 до договору), за умови сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному договором. Після підписання акта приймання-передачі права вимоги клієнт втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованостей за первинними договорами, за якими право вимоги перейшло до фактора.
Так, ТОВ «ФК «Суперіум» зобов`язання за договором факторингу виконало та відповідно перерахувало суму на користь АТ «Укрсиббанк» плату за відступлення права вимоги за договором факторингу №254 від 23.01.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №192 від 23.01.2024 р.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №472 від 28.08.2024 року (а.с.4).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, ЦПК України, ст.ст. 526,530,1054-1057, 1077-1078 ЦК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Суперіум" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца