Справа № 544/2653/24
пров. № 2/544/183/2025
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Малицької О. Л.

секретаря судового засідання Ралець О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пирятин цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В СТ А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з неї заборгованість за кредитними договорами № -98258 від 20 липня 2021 року, №75877782 від 28 червня 2021 року та №669766 від 26 серпня 2021 року в сумі 66565,22 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.07.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № -98258. ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, було перераховано грошові кошти у розмірі 2000.00 гривень. Згідно укладеного договору, дата видачі кредиту 20 липня 2021 року, дата повернення кредиту 03 серпня 2021 року, строк користування кредиту 14 діб, плата за користування кредитом становить 1,95 % за кожен день такого користування.

Окрім цього, 28 червня 2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75877782. За цим договором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, який в свою чергу зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики становить 15000 грн, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою. Підписанням вказаного договору позики відповідач підтвердила, що вона ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». А також погодилася, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також процедура і наслідки оформлення продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, їй зрозумілі.

Окрім цього, 26 серпня 2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 669766. За цим договором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, який в свою чергу зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики становить 2000 грн, процентна ставка (фіксована) становить 2%, яка нараховується з другого дня користування позикою. Підписанням вказаного договору позики відповідач підтвердила, що вона ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». А також погодилася, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також процедура і наслідки оформлення продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, їй зрозумілі.

21.12.2021 було укладено договір №21-12/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №-98258.

10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №-98258.

Таким чином, TOB «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №-98258.

30.12.2021 було укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75877782.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75877782.

Таким чином, TOB «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №75877782.

25.01.2022 було укладено договір №25/01/2022/1 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №669766.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №669766.

Таким чином, TOB «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача з договором № 669766.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника:

-за договором № -98258 від 20.07.2021 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 15262,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13262,00 грн;

-за договором №75877782 від 28.06.2021 відповідно до розрахунку заборгованості становить 44466,29 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 15000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 28959,13 грн, інфляційні збитки 438,12 грн, нараховані 3% річних 69,04 грн;

-за договором №669766 від 26.08.2021 відповідно до розрахунку заборгованості становить 6836,93 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4800,00 грн, інфляційні збитки 32,00 грн, нараховані 3% річних 4,93 грн.

З врахуванням вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 66565,22 грн, судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи, які складаються із судового збору в сумі 3028,00 грн за подання даного позову та витрат на правову допомогу у розмірі 16000 грн.

18.12.2024 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження укладення кредитних договорів між сторонами шляхом підписання їх належними їй одноразовими ідентифікаторами, не подано доказів на підтвердження надання кредитів первісними кредиторами. При вирішенні питання щодо стягнення відсотків, просила встановити співрозмірність відсотків невиконаному зобов`язанню та зменшити розмір відсотків до розміру 50 % від суми заборгованості за тілом кредиту. Окрім цього, відсоткова ставка під час укладення кредитних договорів була незаконною. Також відсутні дані, що первісні кредитори на момент укладення кредитних договорів були внесені у реєстр фінансових компаній НБУ, які мають право на врегулювання простроченої заборгованості, тобто в реєстр колекторів. Окрім цього, заявлені вимоги суперечать вимогам закону, щодо нарахування сум неустойки (штрафу, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання зобов`язання. Також до позовної заяви не додано доказів, що кредитори внесені до реєстру фінансових компаній, що дає їм право на здійснення відповідної фінансової діяльності. Окрім цього, паспорт споживчого кредиту не підписаний електронним підписом. Також відсоткова ставка за кредитними договорами є дисконтною (тобто змінною), яка є незаконною. Окрім цього, відсутні докази про направлення їй як боржнику повідомлення про наявну заборгованість та відсутні докази досудового врегулювання спору. Також відсутні докази на підтвердження факту видачі кредиту. Окрім цього, відсутні докази на підтвердження переходу права грошової вимоги до позивача, а саме не додані реєстри боржників. Також, ОСОБА_1 вважає, що відсотки нараховані понад строк кредитування являються незаконними. Також важливою обставиною є те, що кредитні договори укладалися під впливом тяжких життєвих обставин, зокрема хвороби, отримання інвалідності, розірвання шлюбу та самостійного утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи викладене, відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог та просила застосувати строки позовної давності.

23.12.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що кредитні договори були укладені в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», a також з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України «Про електронну комерцію». Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаних договорів, шляхом заповнення заяви анкети на отримання кредиту та підтвердила, що вона ознайомилася з умовами та правилами надання коштів їй в позику. Позикодавці належним чином виконали свої зобов`язання за договорами, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується відповідними доказами. Окрім цього, відповідачкою не оспорювалися вищезазначені кредитні договори, а навпаки нею здійснювалися погашення заборгованості. Нарахування відсотків здійснювалося в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору. Також, відповідачкою не було надано доказів невірного розрахунку заборгованості та не надано власного розрахунку. Окрім цього, строки позовної давності не були порушені, оскільки з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності було продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Окрім цього, представник позивача зазначає, що за невиконання умов договору пеня, неустойка та інші штрафні санкції не нараховувалися, а нараховувалися лише відсотки за користування кредитними коштами в межах строків погоджених сторонами. Три відсотки річних та інфляційні витрати були нараховані лише до введення воєнного стану. Враховуючи викладене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника відповідачки надійшло клопотання в якому останній просив розглядати справу без його та відповідачки участі. Заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20.07.2021 між ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства підписаний Договір позики № -98258 «Проста позика» (а.с. 15-20).

За умовами цього договору відповідачка отримала від ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» у позику 2000 грн, строком на 14 днів, із 20.07.2021 по 03.08.2021, на споживчі потреби.

Позика надана відповідачці на умовах повернення, платності, строковості, шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки. Зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця.

Того ж дня, 20.07.2021, між ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачкою було підписано Додаток № 1 до договору, котрим встановлений розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом у розмірі 1,95 % (а.с. 20-21).

Також 20.07.2021 відповідачкою підписаний Паспорт кредиту (а.с. 21-23).

Отже, до укладення договору позики первісний кредитор надав відповідачці, як споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття нею обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (позики).

На виконання умов договору ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» перерахувало на користь відповідачки 2000 грн, що підтверджується випискою, наданою на запит суду АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 22.01.2024, за договором № б/н на період 28.06.2021-28.09.2021 (а.с. 207-221), листом ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 27.03.2024 № 1625/03 (а.с. 40).

Окрім цього, 26.08.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 уклали Договір позики № 669766, який укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором), сума позики 2000 гривень, строк кредиту 30 днів, дата надання позики 26.08.2021 року, дата повернення позики 25.09.2021 року, процентна ставка за перший день користування позикою 29,71 %, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01 %, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 2,00 % (а.с. 8).

Відповідно до п. 6.1 Договору позики № 669766, підписанням вказаного договору позики відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася на сайті https://clickcredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно п. 6.2 Договору позики № 669766,відповідачка погодилася, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (а.с. 9-14), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також процедура і наслідки оформлення продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, їй зрозумілі.

Відповідно до п. 6.5 Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розуміння чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування (а.с. 11).

На виконання умов договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перерахувало на користь відповідачки 2000 грн, що підтверджується випискою, наданою на запит суду АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 22.01.2024, за договором № б/н на період 28.06.2021-28.09.2021 (а.с. 207-221), листом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС» від 21.08.2024 № 21/08-2024-2/ТНПП (а.с. 37).

Окрім цього, 28.06.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 уклали Договір позики № 75877782, який укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором), сума позики 15000 гривень, строк кредиту 14 днів, дата надання позики 28.06.2021 року, дата повернення позики 12.07.2021 року, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 1,89 %, базова процентна ставка 1,99 % (а.с. 24).

Відповідно до п. 5.1 Договору позики № 75877782, підписанням вказаного договору позики відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно п. 5.2 Договору позики № 75877782,відповідачка погодилася, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (а.с. 25-30), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також процедура і наслідки оформлення продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, їй зрозумілі.

Відповідно до п. 6.5 Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розуміння чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування (а.с. 26).

На виконання умов договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перерахувало на користь відповідачки 15000 грн, що підтверджується випискою, наданою на запит суду АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 22.01.2024, за договором № б/н на період 28.06.2021-28.09.2021 (а.с. 207-221), листом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС» від 18.09.2024 № RL-000000454 (а.с. 41).

Відповідно до ч. 4ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За частинами 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі яка розглядається договори про надання позики № -98258 від 20 липня 2021 року, №75877782 від 28 червня 2021 року та №669766 від 26 серпня 2021 року,укладені сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, про що зазначено в самих договорах, а також відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Водночас, всупереч зазначеним нормам, відповідачка не надала жодного належного і допустимого доказу для спростування факту укладення нею вказаних договорів позики в електронному вигляді та накладення на них будь якого іншого підпису (одноразового ідентифікатора) ніж зазначеного у таких договорах, внаслідок чого відповідні аргументи останньої суд відхиляє.

Щодо доводів відповідачки про відсутність доказів, що підтверджували б надання їй кредитних коштів у відповідності з укладеними договорами, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19); від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21); від 26.05.2021 у справі №204/2972/20 (провадження №61-168св21); від 13.10.2021 у справі №209/3046/20 (провадження №61-9207св21); від 01.12.2021 у справі №752/14554/15-ц (провадження №61-14046св21), від 01.06.2022 у справі №175/35/16-ц (провадження №61-648св21).

Суд звертає увагу на те, що саме такою випискою, наданою на запит суду АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 22.01.2024, за договором № б/н на період 28.06.2021-28.09.2021 (а.с. 207-221) по особовому рахунку ОСОБА_1 підтверджено реальне виконання вищевказаних договорів. Тому, твердження відповідачки про те, що відсутні докази на підтвердження надання кредитних коштів первісними кредиторами безпідставні.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення вищевказаних договорів позики. Договори позики укладені в електронній формі, тобто про їх умови відповідачка була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилась виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами.

Доводи відповідачки щодо застосування несправедливих умов у договорах щодо розміру відсотків за користування кредитом, суд відхиляє з тих підстав, що укладені правочини є оспорюваним, проте ані протягом періоду користування кредитом, ані під час розгляду даної справи судом, відповідачка не скористалась правом оскаржити будь-які умови укладених кредитних договорів.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Щодо доводів відповідачки про відсутність реєстрації первісних кредиторів в якості колекторських організація, суд зазначає, що предметом розгляду даної справи являється стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договорами, а не діяльність, що пов`язана з врегулюванням простроченої заборгованості у позасудовому порядку, а тому такі доводи відповідачки суд не може прийняти до уваги.

Окрім цього, судом було встановлено, що 21.12.2021 було укладено договір №21-12/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №-98258 (а.с. 62-65).

10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №-98258 (а.с. 81-86).

Таким чином, TOB «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №-98258.

30.12.2021 було укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75877782 (а.с. 66-72).

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75877782 (а.с. 75-80).

Таким чином, TOB «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №75877782.

25.01.2022 було укладено договір №25/01/2022/1 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №669766 (а.с. 57-61).

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №669766 (а.с. 75-80).

Таким чином, TOB «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідачки з договором № 669766.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, TOB «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № -98258 від 20 липня 2021 року, №75877782 від 28 червня 2021 року та №669766 від 26 серпня 2021 року, при цьому твердження відповідачки про відсутність реєстрів боржників до вищевказаних договорів про відступлення права вимоги, спростовуються доданими документами, а саме: Реєстром боржників №1 до договору факторингу №25/01/2022/1 від 25.01.2022 (а.с. 60-61), Реєстром боржників до договору №21-12/21 від 21.12.2021 (а.с. 64-65), Реєстром боржників до договору №30-12/2021 від 30.12.2021 (а.с. 69-71), Реєстром боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 79-80), Реєстром боржників до договору №10-03/2023 від 10.03.2023 (а.с. 85-86).

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Щодо розміру заборгованості за договорами позики №75877782 від 28 червня 2021 року та №669766 від 26 серпня 2021 року, суд дійшов висновку, що умови вказаних договорів про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договорів про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін та включають в себе відсотки, як за правомірне користування кредитними коштами в межах погодженого строку кредитування, можливість пролонгації строку кредитування та відсотки за понадстрокове користування позикою.

Докази про належне виконання відповідачкою взятих на себе згідно з умовами договорів позики №75877782 від 28 червня 2021 року та №669766 від 26 серпня 2021 року, зобов`язань, повернення сум позик матеріали справи не містять.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідачки:

-за договором №75877782 від 28.06.2021 відповідно до розрахунку заборгованості становить 44466,29 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 15000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 28959,13 грн,

-за договором №669766 від 26.08.2021 відповідно до розрахунку заборгованості становить 6836,93 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4800,00 грн.

Також позивач просить стягнути із відповідачки інфляційні втрати та 3 % річних. Оскільки заборгованість за Договором позики виникла до введення на території Україна воєнного стану, законодавчі обмеження щодо застосування до спірних відносин положень ст. 625 ЦПК України на час виникнення у відповідачки заборгованості були відсутні, суд вважає можливим задовільнити цю позовну вимогу та стягнути із відповідачки на користь позивача:

- за договором №75877782 від 28.06.2021, інфляційні збитки 438,12 грн, нараховані 3% річних 69,04 грн,

- за договором №669766 від 26.08.2021, інфляційні збитки 32,00 грн, нараховані 3% річних 4,93 грн.

Досліджені судом розрахунки заборгованості за договорами позики №75877782 від 28 червня 2021 року та №669766 від 26 серпня 2021 року суд вважає вірним (а.с. 43-45, 48-50, 51, 53).

Відповідачкою не надано суду доказів на спростування зазначених розрахунків заборгованості, як і не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань.

Щодо заперечення відповідачкою суми нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за вищевказаними договорами, останньою не надано суду альтернативного їх розрахунку чи доказів неправомірності їхнього нарахування.

Відносно розрахунку заборгованості за договором позики № -98258 від 20 липня 2021 року, то суд зазначає наступне.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках.

Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладених між сторонами кредитних договорів такі договори у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін.

Доказів виконання умов договору позики № -98258 від 20 липня 2021 року та повернення коштів відповідачка не надала, що в загальному, свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Проте загальний розмір заборгованості позивачем визначено невірно і такий підлягає перерахунку.

Так, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

На основі аналізу цих правових норм Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа № 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

Договір позики № -98258 від 20 липня 2021 року укладено на строк користування кредитом 14 днів. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинна була повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, умови пролонгації строку кредитування договір не містить, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за договором позики безпосередньо до моменту переходу права вимоги, що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Як уже зазначалось вище, за договором позики № -98258 від 20 липня 2021 року , відповідачка отримала кредит у розмірі 2000,00 гривень на строк 14 днів із сплатою за користування кредитом 1,95% в день, що становить 39,00 гривень в день. Отже, за цим договором позики відповідачка зобов`язана сплати відсотки в розмірі 546,00, а загальна заборгованість становить 2546,00 гривень. Однак з врахуванням проведених відповідачкою проплат після закінчення строку користування позикою в сумі 1984,00 грн, сума заборгованість становить 562,00 гривні.

Отже, розмір заборгованості відповідачки перед позивачем:

- за договором № -98258 від 20.07.2021 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 562,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 562,00 грн;

-за договором №75877782 від 28.06.2021 відповідно до розрахунку заборгованості становить 44466,29 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 15000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 28959,13 грн, інфляційні збитки 438,12 грн, нараховані 3% річних 69,04 грн;

-за договором №669766 від 26.08.2021 відповідно до розрахунку заборгованості становить 6836,93 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4800,00 грн, інфляційні збитки 32,00 грн, нараховані 3% річних 4,93 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки становить 51865,22 грн, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо доводів відповідачки про пропуск позивачем строку звернення із позовом, то суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 256 ЦК Украі?ни позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК Украі?ни під час діі? карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Украі?ни з метою запобігання поширенню коронавірусноі? хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк діі? такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів Украі?ни від 11 березня 2020 року No 211 «Про запобігання поширенню на територіі? Украі?ни гостроі? респіраторноі? хвороби COVID- 19, спричиненоі? коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів Украі?ни) 12 березня 2020 року на територіі? Украі?ни був встановлении? карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.

Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК Украі?ни у період діі? воєнного стану в Украі?ні, введеного Указом Президента Украі?ни «Про введення воєнного стану в Украі?ні» від 24 лютого 2022 року No 64/2022, затвердженим Законом Украі?ни «Про затвердження Указу Президента Украі?ни «Про введення воєнного стану в Украі?ні» від 24 лютого 2022 року No 2102-IX, перебіг позовноі? давності, визначении? цим Кодексом, зупиняється на строк діі? такого стану.

Таким чином, з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року перебіг строків позовноі? давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по дании? час перебіг строків позовноі? давності зупинено. Отже, строки позовноі? давності не були пропущені позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовноі? давності у суду відсутні.

Інші аргументи відповідачки суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і не здатні вплинути на рішення суду.

Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора Ткаченко М.М. та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», укладено договір про надання правової допомоги від 01.07.2024.

Відповідно до акту на надання юридичної допомоги № 3 сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатським об`єднанням про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : надання усної консультації з вивчення документів 2 години х 2000 грн = 4000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 години х 3000 грн = 12000 грн., загальний розмір правничих витрат складає 16000 грн.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» слід стягнути 3000 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Щодо судових витрат на оплату судового збору, суд зазначає, що позивач надав суду докази сплати ним судового збору в сумі 3028,00 грн (платіжна інструкція № від 15.10.2024 року). Оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 2 359,30 грн з розрахунку: 51865,22 грн х 3028,00 грн / 66565,22 грн = 2 359,30грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами № -98258 від 20 липня 2021 року, №75877782 від 28 червня 2021 року та №669766 від 26 серпня 2021 року, яка становить 51865 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) гривень 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір в розмірі 2 359,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133 м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л.Малицька