Справа № 153/1827/24
Провадження № 22-ц/801/294/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 рокуСправа № 153/1827/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Дзерина М. М., дата складення повного тексту рішення відповідає даті його постановлення, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 подала до Ямпільського районного суду Вінницької області позов до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2010 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб. В шлюбі народилося двоє дітей, які на даний час неповнолітні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Донька ОСОБА_3 є студенткою Вінницького фахового коледжу ім. Д.К. Заболотного, спеціалізація фармацевт, термін навчання до 30 червня 2025 року, інша донька ОСОБА_4 є студенткою Вінницького фахового коледжу НУХТ, термін навчання до 31 липня 2027 року. Діти перебувають на утриманні позивачки, вона хоча й отримує аліменти, проте есе додаткові витрати на утримання дітей: оплачує навчання, проживання в гуртожитку, надає інші соціальні та матеріальні блага.

Відтак просила суд стягнути з відповідача 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на утримання дітей, а саме: 28 325 грн. сплачених за навчання та 4 832 грн. сплачених за проживання в гуртожитку доньки ОСОБА_3 ; 13 872 грн. 50 коп. сплачених за навчання та 4 824 грн сплачених за проживання в гуртожитку доньки ОСОБА_4 ..

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а тому такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Суд послався на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року, справа № 336/1488/19 , від 16 жовтня 2019 року у справі№ 219/1766/18 та в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 06 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції невірно розцінив, що витрати на навчання, плата за проживання дітей у гуртожитку не є особливими обставинами, спрямованими на розвиток особи, розумових і фізичних здібностей дитини. Вказує, що у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року по справі № 6-1489цс17) зазначено, що оплата вартості навчання неповнолітньої дитини та її проживання в гуртожитку відноситься до додаткових витрат на дитину, частина яких може бути стягнута з одного батьків у твердій грошовій сумі. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що між нею та відповідачем було укладено нотаріальний договір про сплату аліментів на дітей, однак ОСОБА_2 своїх обов`язків не виконує, кошти на навчання дітей не надає.

03 січня 2025 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить її залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін. Основними доводами відзиву є те, що він сплачує аліменти на дітей за рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 липня 2018 року, а також 26 липня 2024 року він з позивачкою уклав договір про сплату аліментів, в якому окрім аліментів передбачено сплату додаткових витрат на утримання дітей.. Заборгованість по сплаті аліментів в нього відсутня. Також він має іншу родину, а саме 23 листопада 2013 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого він теж зобов`язаний утримувати в силу закону.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону.

По справі встановлено наступні обставини:

- 30 березня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було розірвано шлюб, ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.12);

- з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_9 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 14);

- з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_10 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.20).

- з договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти від 04 серпня 2022 року встановлено, що ОСОБА_3 є студенткою Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного, за програмою фармація для здобуття освітньо-професійного ступеня молодшого бакалавра. Термін навчання до 01 липня 2027 року. Загальна вартість навчання становить 67 812 грн. (а.с. 21-22);

- з довідки виданої директором Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного від 25 жовтня 2024 року № 889 встановлено, що ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу на денному відділенні, по спеціальності фармація, промислова фармація. Договірна форма навчання. Зарахована з 01 вересня 2022 року. Термін навчання до 30 червня 2025 року (а.с. 23);

- з договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у ВПС «Вінницький фаховий коледж НУХТ» від 02 серпня 2023 року встановлено, що ОСОБА_4 є студенткою ВПС «Вінницького фахового коледжу НУХТ» за спеціальністю менеджмент. Загальна вартість навчання 85 859 грн. (а.с. 24-25);

- з довідки виданої директором ВПС «Вінницького фахового коледжу НУХТ» від 23.10.2024 року № 1710 встановлено, що ОСОБА_4 є студенткою 2 курсу, денної форми навчання. Контрактна форма, стипендію не отримує. Термін навчання до 31 січня 2027 року (а.с. 26);

- з дублікатів чеків встановлено, що ОСОБА_1 здійснила оплату за навчання ОСОБА_3 у Вінницькому медичному коледжі в загальній сумі 56 650 грн., а за проживання в гуртожитку ОСОБА_3 в сумі 9 664 грн. (а.с. 29-31);

- З дублікатів чеків встановлено, що ОСОБА_1 здійснила оплату за навчання ОСОБА_4 у ВК НУХТ в загальній сумі 27 745 грн. та за проживання в гуртожитку ОСОБА_4 в сумі 9 648 грн. (а.с. 32-33);

- з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , прізвище після державної реєстрацію шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_12 (а.с. 46);

- з свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Біла Ямпільського району Вінницької області народився ОСОБА_13 , батьком якого є відповідач ОСОБА_2 (а.с.45);

- рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30 березня 2018 року і до досягнення найстаршою донькою повноліття (а. с. 50-52);

- згідно довідки Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби станом на 06 листопада 2024 року у ОСОБА_2 відсутній борг по аліментах, присуджених рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 липня 2018 року (а. с. 47,);

- 26 липня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір про сплату аліментів, в якому узгоджено сплату аліментів ОСОБА_2 на доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_14 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а також узгоджено розмір додаткових витрат на дітей, які сплачуються батьком щомісяця у сумі 500 грн. на дитину та додатково один раз на рік батько зобов`язався виплачувати 2 000 грн. для забезпечення літнього відпочинку дітей (а.с.48-49);

- з квитанцій до платіжних інструкцій встановлено, що ОСОБА_2 за період часу з червня 2024 року по листопад 2024 року щомісяця сплачував на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, загальна сума яких складає 28 000 грн. (а.с. 53-58);

- з виписки по картковому рахунку від 11 листопада 2024 року встановлено, що ОСОБА_2 за період з червня 2024 року по листопад 2024 року отримав заробітну плату в розмірі 47 437 грн. (а.с. 59-60).

Між сторонами виник спір з приводу стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

З викладеного слідує, що судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто, стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 не повідомила суд про наявність укладеного договору про сплату аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 , подаючи відзив, надав договір про сплату аліментів, докази відсутності заборгованості по аліментах, правом подати відповідь на відзив ОСОБА_1 не скористалася.

Як вбачається зі змісту нотаріально посвідченого Договору про сплату аліментів на дитину від 26 липня 2024 року, в пункті 2 зхазначено, що за домовленістю Батьків, даним Договором встановлюється обов`язок Батька сплачувати на утримання Дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця на момент складення Договору. В пункті 3 зазначено, що за домовленістю Батьків, додаткові витрати на дитину сплачуються Батьком щомісяця в сумі 500 грн. шляхом перерахування суми додаткових витрат на рахунок, відкритий на ім`я Матері. Пунктом 4 визначено, що крім виплат, передбачених пунктами 2,3 Договору, Батько зобов`язується додатково один раз на рік виплачувати грошові кошти в розмірі 2 000 гривень для забезпечення літнього відпочинку Дітей. Виплата має бути здійснена на початку червня місяця поточного року (а.с. 48 49).

Отже, питання стягнення та розміру аліментів узгоджено батьками Договором від 26 липня 2024 року, що є обов`язковим для виконання обома сторонами.

У разі встановлення розміру аліментів в договорі, платник або одержувач аліментів вправі порушити питання про зміну розміру аліментів (ст. 192 СК України), за наявності у платника заборгованості по аліментам. Крім того, сторони вправі порушити питання про визнання укладеного договору недійним або розірвати його.

Таких вимог позивачка не заявляла, не порушувала питання про зміну розміру обумовлених Договором про сплату аліментів додаткових витрат на утримання дітей, не повідомила суд про наявність такого Договору, а обмежилась виключно вимогою про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Відтак, виходячи з принципу диспозитивності (стаття 13 ЦПК України), суд не може наводити аргументи щодо наявності чим відсутності підстав для зміни розміру додаткових витрат на утримання дітей, які закріплені в Договорі від 26 липня 2024 року, оскільки це не було підставою позову, заявленого позивачкою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що немає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, оскільки між батьками дітей 26 липня 2024 року укладено Договір про сплату аліментів, яким урегульовано в тому числі і питання сплати додаткових витрат на утримання дітей, та який позивачкою не оспорений та не визнаний недійсним.

Схожа справа була предметом розгляду Верховного Суду: постанова від 03 грудня 2018 року у справі № 757/31613/16-ц та апеляційний суд бере до уваги викладені у ній висновки.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, на зазначене уваги не звернув та відмовив в задоволенні позову, вдавшись до оцінки наявності чи відсутності підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дітей. З огляду на це, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням мотивувальної його частини в редакції цієї постанови.

Апеляційний суд не дає оцінки доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не погоджується з укладеним 26 липня 2024 року Договором про сплату аліментів, оскільки такі вимоги нею не були заявлені в суді першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини( частина 4 статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції хоча й відмовив у задоволенні позову, проте позов не підлягає до задоволення з інших підстав, які викладені в постанові апеляційного суду.

Тому рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало