КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/8269/23 Головуючий у 1 інстанції: Ольшевська І.О.
Провадження №22-ц/824/1025/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 квітня 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання підземної автостоянки, втрат від інфляційних процесів та 3% річних,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання підземної автостоянки, втрат від інфляційних процесів та 3% річних.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» грошові кошти у загальній сумі 5 802,76 грн, яка складається з: - суми основної заборгованості у розмірі 5 688,00 грн; - суми інфляційного збільшення боргу в розмірі - 90,44 грн; - суми 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі - 24,32 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» витрати по слаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позову вказувало, що позивач здійснює обслуговування на договірних засадах вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), зокрема і паркінг по АДРЕСА_1 на 89 машиномісць загальною площею 12 369,70 кв.м., де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, надання комунальних послуг, обслуговування систем пожежогасіння тощо, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату наданих послуг згідно їх вартості. Відповідач є власником машиномісця № НОМЕР_1 за адресою зазначеною раніше. Тому, 15.10.2020 між позивачем та відповідачем був укладений договір №К12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. Позивач вказує, що відповідно до умов договору позивач має зобов`язання з приводу обслуговування підземної автостоянки власними силами, а також з залученням спеціалізованих підрядних організацій (забезпечує належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки), а відповідач зі свого боку зобов`язаний відшкодовувати позивачу вартість витрат з утримання підземної автостоянки (паркінгу). Так, позивач вважає, що виконує умови договору належним чином, при цьому відповідач не відшкодовує витрати на утримання підземної автостоянки, визначені договором у розмірі 688 грн., а тому за останнім обліковується заборгованість у розмірі 5 688 грн. Також, позивач просить суд застосувати положення ст. 625 ЦК України до заборгованості, яка виника, та стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційного збільшення боргу, нараховану за період з вересня 2021 по січень 2022 - 90,44 грн.; суму 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з вересня 2021 по січень 2022 - 24,32 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання підземної автостоянки, втрат від інфляційних процесів та 3% річних задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» заборгованість за період з вересня 2021 до березня 2023 в розмірі 5 688,00 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.) грн. основної заборгованості, суму інфляційного збільшення боргу в розмір 90,44 грн. (дев`яносто грн. 44 коп.), суму 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 24,32 (двадцять чотири грн. 32 коп.)грн. за період вересень 2021 по січень 2020.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) грн. судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідач не отримував послуг від позивача, а протилежного позивач не довів. У відповідача, починаючи з моменту укладання договору, були претензії до позивача, щодо невиконання обов`язків по утриманню підземної автостоянки та як наслідок не забезпечення санітарного та технічного стану паркінга.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

11 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив позивача ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 09.11.2021 ТОВ «УК «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування.

18.05.2012 на підставі акту прийому-передачі житлового будинку від 01.12.2011 ТОВ «ТМО «Ліко-Холдинг» передало, а ТОВ «Ліко-Житлосервіс», правонаступником якого є позивач, прийняло на обслуговування введений в експлуатацію у складі житлового будинку підземний паркінг.

Для обслуговування підземної автостоянки, утримання її у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), TOB «Ліко-житлосервіс» уклало відповідні договори з підрядними організаціям щодо постачання електроенергії, забезпечення цілодобової охорони та організації контрольно-пропускного посту, технічного обслуговування та ремонту системи протипожежної безпеки

15.10.2020 між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та ОСОБА_1 укладено договір про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, відповідно до умов якого замовник відшкодовує виконавцю вартість витрат з утримання підземної автостоянки (паркінгу) блок К12 за адресою: АДРЕСА_2 , та інших витрат для обслуговування підземної автостоянки (паркінгу), а виконавець, за рахунок коштів замовника, забезпечує належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до розділу права та обов`язки сторін визначено, зокрема, але не виключно, що виконавець має право вимагати від Замовника дотримання Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №115; вимагати від Замовника своєчасної та повної оплати платежів на відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки згідно цього договору.

Поряд із цим, Виконавець зобов`язаний Забезпечити належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки.

Щодо прав та обов`язків замовника, то договором визначено, що замовник має право вимагати від виконавця належного утримання підземної автостоянки; подавати виконавцю на розгляд заяви, скарги, пропозиції та отримувати на них відповіді.

До того ж, замовник зобов`язаний виконувати умови цього Договору та дотримуватися Правил-зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №115; своєчасно та в повному обсязі оплачувати платежі на відшкодування витрат з утримання підземної автостоянки.

Щомісячне відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки за цим договором становить 688,00 грн. Розрахунковим періодом за цим договором є поточний місяць. Оплата платежів за цим договором здійснюється замовником щомісяця, не пізніше 20 числа поточного місяця, шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідач є власником машиномісця № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з договору купівлі-продажу машиномісця, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і не заперечується сторонами.

Позивач вказує, що у зв`язку із невиконання обов`язку, встановленого договором про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, про відшкодування вартості витрат на утримання підземної автостоянки в розмірі 688,54 грн. щомісячно за відповідачем обраховується заборгованість у розмірі 5 688 грн. за період з вересня 2021 по березень

2023.

Відповідач розмір заборгованості не визнає, вказуючи про те, що порушення умов договору відбулось саме з вини позивача, щодо не дотримання санітарних та технічних норм утримання машиномісця відповідача.

Суд першої інстанції зазначив, що не розглядає відносини між сторонами щодо видачі або відмови у видачі магнітного ключа для запасного виходу паркінгу, оскільки ці відносини не мають прямого відношення до укладеного договору про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. Проте, претензійний порядок спірних правовідносин між сторонами розпочався в жовтні 2020 року саме з цього питання.

13.11.2020 за вх. № 1371 позивачем було зареєстровано скаргу відповідача, яка стосувалась виконанням умов Договору № К12-29 від 15 жовтня 2020 року та Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках та Правил пожежної безпеки України, зокрема надати завірені копії плану евакуації, плану автостоянки та плану термінової евакуації транспортних засобів та розмістити їх у доступних місцях для ознайомлення, надати копію відповідного документа, що встановлює протипожежний режим та порядок утримання шляхів евакуації, надати перелік затверджених заходів пожежної безпеки та вказати на плані-схемі розташування виходів, інформувати про доступ до воріт для термінової евакуації транспортних засобів, видати магнітний ключ від запасного входу/виходу до паркінгу та провести прибирання сміття на паркінгу.

На вказану скаргу позивачем було надано відповідь віл 17.11.2020 вих. №1224, якою повідомлено відповідача, що згідно умов Договору про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки №К12-29 від 15.10.2020 ТОВ «Ліко-Житлосервіс» утримує паркінг за адресою: АДРЕСА_3 в задовільному стані. Всі мережі та комунікації знаходяться в належному санітарно-технічному стані, працює система протипожежної безпеки. Підземна автостоянка на випадок евакуації обладнана запасними виходами з паркінгу, які не повинні бути постійно відкритими на випадок уникнення крадіжок, а при необхідності будуть відчинені для безпеки власників та орендарів машин при виникненні пожежі або іншого стихійного лиха.

З наданої відповіді вбачається, що вимоги скарги не розглянуті в повному обсязі, зокрема відповідна документація, що підтверджує належний стан паркінгу та правильну роботу всіх мереж та комунікацій, включаючи акти виконаних робіт, звіти про технічний стан, а також документи, що засвідчують функціонування системи протипожежної безпеки, наявність запасних виходів з паркінгу на запит відповідача не надані, крім того, відповідь не містить посилань про об`єктивну неможливість надання відомостей.

Надалі, відповідачем було складено претензію від 08.12.2021, яку за посиланням було передано через скриньку для кореспонденції позивача і додатково надіслано засобами електронної пошти, яка стосувалась вимоги відповідача про перерахунок щомісячного розміру відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки з розрахунку 200 грн. замість 688 грн., визначених договором, надати копії калькуляції всіх витрат на послуги з утримання стоянки та інформацію про кількість машиномісць, забезпечити прибирання та відновлення освітлення та розмістити плани евакуації та автостоянки в місцях доступних для ознайомлення.

Відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.

У березні 2023 року між сторонами знову виникають відносини з приводу видачі магнітного ключа від запасного виходу паркінга, що вбачається із заяви відповідача від 21.03.2023 № 104, у відповідь на яку позивач повідомив, що виникла заборгованість за відшкодування витрат по утриманню машиномісцем № 29 у сумі 5688,00 грн., яку необхідно сплатити, після чого можливо розглянути питання про видачу магнітного ключа по суті.

Так, 11.04.2023 відповідачем складено претензію та виклик (повідомлення про порушення), із вимогою про направлення уповноваженого представника позивача для перевірки якісних та кількісних показників наданих послуг з утримання паркінгу, за результатом якої планується складення акту-претензії.

Тому, 12.04.2023 було складено акт-претензію за підписом відповідача у присутності 4 інших власників машино місць, актом зазначено що представник позивача не з`явився.

Отже, за результатами перевірки встановлено, що приміщення паркінгу мають брудну підлогу, сміття, частково відсутнє освітлення в паркінгу. Підлого машиномісця № 29 (блок К12) та загалом приміщення, де знаходиться це машиномісце - брудна. Освітлення над машиномісцем № 29 відсутнє, не працює. До акту долучені фотозображення паркінгу.

Позивач вказаний акт-претензію не визнав, що вбачається з листа від 17.04.2023 № 135, контекст якого зводиться до того, що навіть за умови несвоєчасної оплати та наявності боргів перед ТОВ «УК «Венеція» окремих замовників, позивачем забезпечується цілодобовий контроль доступу, пропускний режим, обслуговування протипожежної безпеки, прибирання та освітлення підземного паркінгу. Крім того, прибирання відбувається за графіком, проте миття підлоги в зимовий період не передбачено. Також здійснюється заміна перегорілих ламп, за заявою власників машиномісць. Поряд із цим, використання місць для зберігання речей призводить до скупчення предметів, які можуть бути прибрані за умови встановлення їх власників.

Суд першої інстанції вказав, що аналізуючи досудовий порядок врегулювання спору між сторонами, суд вважає, що відповідачем ініціюються питання з приводу належного виконання умов договору № К12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, однак позивачем заявлені вимоги не розглядаються належним чином, не обґрунтовуються розмір витрат, які несе позивач у зв`язку із утриманням паркінгу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ТОВ «УК «Венеція», суд першої інстанції вказав, що предметом договору № к12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки є, зокрема, забезпечення виконавцем належного санітарного та технічний стану підземної автостоянки. При цьому, відповідачем не надано до суду доказу, який би прямо встановлював порушення позивачем своїх зобов`язань, зокрема утримання машиномісць з порушенням санітарних або технічних норм. Матеріали справи не містять доказів про те, що укладений між сторонами договір розірваний чи змінений. Тариф визначений договором не скасований та не оспорений. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, що вбачається з умов самого договору та відсутності доказів про порушення позивачем своїх зобов`язань. У зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 24,32 грн. та інфляційні втрати в розмірі 90,44 грн. Контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних витрат відповідач суду не надав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

З висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки позивач довів належними та допустимими доказами порушення його прав, яке відбулось внаслідок порушення договірних зобов`язань.

Натомість, ОСОБА_1 не додано жодних належних доказів, які б підтверджували ненадання ТОВ «УК «ВЕНЕЦІЯ» або надання послуг не у повному обсязі чи неналежної якості. Крім того, договір між сторонами не розірвано, тариф визначений договором не скасовано.

Для того, щоб засвідчити факт ненадання, надання в не повному обсязі або неналежної якості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, необхідно скласти у встановленому законодавством порядку Акт-претензію про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їx ненадання або надання не в повному обсязі, форма якого затверджена Додатком №1 до Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №970 від 11.12.2013.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 також не містить будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували обґрунтовані та правильні висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав відповідь на всі аргументи і доводи учасників справи, які мають важливе юридичне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, Київський апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко