Справа № 587/91/25
Номер провадження 2/573/111/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Марина ЧЕРКАШИНА, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И ЛА:

03 лютого 2025 на підставі ухвали Сумського районного суду Сумської області за підсудністю надійшли матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Представником позивача у позовній заяві зазначено, що останнє відоме фактичне місце проживання відповідача- громадянина російської федерації АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вказану позовну заяву направлено за підсудністю.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 05.02.2025 судом отримана інформація, що за даними Реєстру територіальної громади Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає, крім того вулиця Нова в с. Тучне відсутня. Відтак, встановити місце реєстрації/проживання громадянина РФ ОСОБА_4 не вдається можливим, останній на території громади не зареєстрований та фактично не проживає.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно із Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

На підставі роз`яснень абз. 2 п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», позови пред`являються до фізичної особи до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Враховуючи вище викладене, приходжу до висновку, що не вдається можливим встановити підсудність справи саме Білопільському районному суду Сумської області.

Крім того, у ст. 29 ЦПК України визначено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33цього Кодексу, одноособово.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, не вдається встановити останнє відоме зареєстроване місце його проживання чи перебування на території України відповідача, де останній дійсно б проживав або будь-які відомості про місце знаходження його майна.

Відтак, ст. 29 ЦПК України не може бути застосована, оскільки позивач є громадянкою України і на даний час не проживає на території України, при цьому відповідач є громадянином іншої держави російської федерації, тому суд позбавлений можливості розглянути справу.

За таких обставин позовну заяву слід вважати неподаною і повернути.

На підставі викладеного вище та керуючись статтею 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- повернути.

Роз`яснити про право повторного звернення із позовною заявою до суду після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя