Справа № 157/1555/24
Провадження №2/157/91/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Камінь-Каширського районного нотаріального округу Волинської області Горбачуком І.М. 3 липня 2015 року та зареєстрований у реєстрі за №546. В обґрунтування вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_3 . Вона на момент смерті постійно проживала разом із спадкодавцем, а тому на час відкриття спадщини та по цей час вважається такою, яка прийняла спадщину. Протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України вона не заявляла жодної відмови від спадщини. 23 липня 2024 року на її адресу надійшов лист за вих. № 499/01-16 від 07.07.2024, відправником якого є в.о. завідувача Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Юлія Хома, і остання запропонувала звернутися у нотаріальну контору для встановлення кола спадкоємців. Відвідавши приміщення нотаріуса вона дізналася про існування заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Камінь-Каширського районного нотаріального округу Волинської області Горбачуком І.М. 3 липня 2015 року та зареєстрованого у реєстрі за № 546. Зі змісту заповіту вбачається, що дід ОСОБА_3 заповів своїй дочці ОСОБА_2 все належне йому майно. 05 липня 2024 року вона подала в.о. завідувача Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Юлії Хомі заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину. Станом на 11 вересня 2024 року їй так і не видано свідоцтва про право на спадщину. Вважає, що заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Камінь-Каширського районного нотаріального округу Волинської області Горбачуком І.М. 3 липня 2015 року і зареєстрований у реєстрі за №546 фактично не може бути дійсним. Насамперед, на момент складання заповіту ОСОБА_3 був абсолютно позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а також надавати їм належну оцінку та передбачати їх наслідки. Дід у той час мав 89 років. По-друге, заповіт посвідчений приватним нотаріусом Камінь-Каширського районного нотаріального округу Волинської області Горбачуком І.М. 03.07.2015 і зареєстрований в реєстрі за №546, фактично був складений в оселі ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Хоча всупереч нормам закону та протиправно нотаріус зазначив у змісті заповіту, що заповіт складений у приміщенні нотаріальної контори, яка розташована у м. Камені-Каширському, 03 липня 2015 року. По-третє, вказаний заповіт підписано не ОСОБА_3 , а іншою невідомою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, не засвідчений нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, а також не зазначено причин, з яких текст правочину не міг бути підписаний особою, яка його вчиняє, а зразок рукописного напису та підпису ОСОБА_3 міститься на бланку договору купівлі-продажу будинку від 07.12.2001 та у паспорті громадянина України. По-четверте, видається зовсім дивним і незрозумілим звернення ОСОБА_2 до нотаріуса по спливу шести років після смерті діда, адже у останньої був шестимісячний строк на прийняття спадщини. Всі ці діяння викликають у неї значні сумніви щодо праведності, сумлінності та справедливості у діях ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 18 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження і призначено підготовче засідання.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Деркач В.К., повноваження якого за договором про надання правничої допомоги, згідно з ордером № 1124103 від 14 січня 2025 року, не обмежуються, 05 лютого 2025 року до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що він просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду та повернути їй сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, її представник адвокат Деркач В.К. надіслав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить заяву про залишення без розгляду позовної заяви розглянути у його та позивачки відсутності.

Відповідачка ОСОБА_5 у підготовче засідання не з`явилася, та її представник адвокат Горський О.І. подав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить заяву про залишення позовної заяви без розгляду розглянути у його та відповідачки відсутності.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, позовну заяву ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним належить залишити без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, з зазначеної норми вбачається, що у разі залишення заяви без розгляду за клопотанням позивача сплачена сума судового збору не повертається.

Отже, підстав для задоволення клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Деркача В.К. про повернення судового збору, з огляду на те, що позовну заяву залишено без розгляду за його клопотанням, поданим після відкриття провадження у справі, немає.

Керуючись ст. ст. 260, 261, п. 5 ч. 1 ст. 257, ст. 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що після усунення умов, які були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно. Сплив позовної давності, у разі заявлення стороною у спорі про її застосування, є окремою підставою для відмови у позові.

У клопотанні представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Деркача В.К. про повернення сплачено судового збору за подання до суду позовної зави до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Головуючий: О.В. Антонюк