ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м.Суми

Справа №583/5558/23

Номер провадження 22-ц/816/264/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

у присутності:

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Абрамовича Олексія Володимировича,

відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Панасенка Павла Петровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Абрамовичем Олексієм Володимировичем,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2024 року у складі судді Соколової Н.О., ухваленого в м. Охтирка Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова Алла Валентинівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 серпня 1996 року належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вона була зареєстрована та проживала.

Вказувала, що вона зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 з 2006 року, яку вона приватизувала разом зі своїми батьками, але з жовтня 2017 року і по день смерті ОСОБА_3 , проживала з нею однією сім`єю.

Зазначала, що її з дитинства доглядали як ОСОБА_3 , так і її мати ОСОБА_4 . Вона багато часу проводила у їхній квартирі, тому вважала їх своєю сім`єю. Спочатку вона допомагала ОСОБА_3 , а в 2017 році вона посварилася з батьками і переїхала жити до ОСОБА_3 , в якої була вільна житлова площа. ОСОБА_3 прийняла її як онуку. Вона мала з ОСОБА_3 спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки.

07 серпня 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Ковальчука В.М. щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через те, що нею не надано докази родинних відносин із померлою. При цьому нотаріус зазначив, що спадщину приймають спадкоємці, які спільно проживають не менше 5 років та підтверджують факт спільного сумісного проживання.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд встановити факт її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з жовтня 2017 року до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

РішеннямОхтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова А.В. про встановлення факту, що має юридичне значення.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 травня 2024 року заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Абрамовича О.В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що матеріалами справи, в тому числі довідкою ОСББ «Гончаренко-180» від 06 червня 2023 року, та показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтверджується, що з жовтня 2017 року по 29 травня 2023 року позивачка проживала однією сім`єю разом ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 , мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки. За станом здоров`я ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги та нагляду, оскільки мала певні психічні захворювання та перебувала на «К» обліку у лікаря психіатра з квітня 2011 року по жовтень 2013 року, з травня 2014 року по грудень 2020 року.

Вказує, що на підтвердження факту спільного проживання позивачки з ОСОБА_3 , ведення спільного бюджету, нею надано суду квитанції про оплату комунальних послуг, а саме: за постачання та розподіл природного газу, водопостачання, водовідведення, вивіз сміття, утримання будинку та опалення, які вона особисто оплатила у банківській установі. Інші платежі вона також здійснювала, але на поштовому відділенні квитанції не збереглися.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що судом правильно відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання разом з ОСОБА_9 однією сім`єю, оскільки остання постійно проживала одна, а позивачкою не надано суду доказів на підтвердження спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, спільного бюджету із спадкодавцем.

Апелянт в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, від її представника надійшла заява про відкладення слухання справи, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я і проходженням лікування. Відповідач та її представник заперечили проти задоволення клопотання, зважаючи на те, що таким чином будуть порушуватися права відповідачки, яка , проживаючи у м.Харків, особисто з`явилась до суду апеляційної інстанції для дачі пояснень , у зв`язку із чим понесла додаткові витрати на проїзд та проживання .

Колегія суддів заслухавши думку учасників судового засідання вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про відкладення розгляду справи, оскільки позивач належним чином повідомлена про день та час слухання справи , усі свої доводи на підтримку позовних вимог виклала в позовній заяві та в апеляційній скарзі, явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а її інтереси представляє професійний юрист .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги відповідача та її представника, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Охтирка Сумської області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, т.1).

За життя ОСОБА_3 належала двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 8, т.1).

Відповідно до довідки ОСББ «Гончаренко-180» від 06 червня 2023 року №25, ОСОБА_3 , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ОСОБА_3 проживала однією сім`єю ОСОБА_1 з жовтня 2017 року по день смерті ОСОБА_3 (а.с. 7, т. 1).

Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Ковальчук В.М. від 07 серпня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю родинних відносин (а.с. 9, т. 1).

28 вересня 2023 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової А.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулася двоюрідна племінниця ОСОБА_2 (а.с. 150, т.1).

На підставі заяви ОСОБА_2 була заведена спадкова справа №63/2003 (а.с. 145-176).

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме, що померла є двоюрідною тіткою підтверджується:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30 квітня 1964 року, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_10 , зазначено: батьком - ОСОБА_11 , матір`ю - ОСОБА_12 (а.с. 74, т. 1);

- свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25 серпня 2009 року, з якого вбачається зміна прізвища позивачки з ОСОБА_13 на ОСОБА_14 (а.с. 75-76, т.1);

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком є ОСОБА_15 , матір`ю - ОСОБА_16 (а.с. 77, т.1);

- архівним витягом від 13 березня 2024 року№Б-18, відповідно до якого 21 вересня 1938 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зареєстровано шлюб (а.с. 223-224, т. 1);

- архівною довідкою від 11 грудня 2023 року №Тз-457, згідно з якою ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьки: ОСОБА_17 та його дружина ОСОБА_18 (а.с. 66-68, т.1);

- архівною довідкою від 11 грудня 2023 року №Тз-458, згідно з якою ОСОБА_19 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьки: ОСОБА_17 та його дружина ОСОБА_18 (а.с. 59-61, т.1);

- архівною довідкою від 11 грудня 2023 року №Тз-455, згідно з якою 28 січня 1927 року ОСОБА_20 та ОСОБА_21 зареєстрували шлюб, прізвище змінено з ОСОБА_22 на ОСОБА_23 (а.с. 70-71, т. 1);

- архівною довідкою від 11 грудня 2023 року №Тз-456, згідно з якою ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками є ОСОБА_20 , мати ОСОБА_4 (а.с. 63-64, т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_16 (а.с. 80, т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_15 ( (а.с. 79, т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ОСОБА_11 (а.с. 78, т.1).

З інформації ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» від 01 березня 2024 року вбачається, що станом на 01 лютого 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість складає 15172,89 грн, з них: послуга з постачання теплової енергії 15029,12 грн, з січня 2023 року; плата за абонентське обслуговування 143,77 грн, з вересня 2023 року (а.с. 140, т. 1).

Відповідно до інформації ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» від 19 березня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію становить 4993,84 грн (а.с. 212-213, т. 1).

З інформації ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 05 квітня 2024 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 обліковується заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 225,52 грн, яка утворилася за період з травня 2022 року по березень 2024 року (а.с. 230, т.1).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадщину за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Отже для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі N 461/4689/15-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі N 712/1294/17, від 31 березня 2022 року у справі N 461/4532/20, від 12 січня 2023 року у справі N 754/6012/21, від 08 серпня 2023 року у справі N 752/13615/20-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, ОСОБА_1 , всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання її разом з ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 , ведення спільного господарства, наявності взаємних прав та обов`язків притаманних сім`ї у період з жовтня 2017 року по 29 травня 2023 року.

Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, також позивачкою не доведено належними доказами проведення з ОСОБА_3 спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла за адресою: АДРЕСА_1 , його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування вказаним вище житловим приміщенням у вказаний період часу .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що довідкою ОСББ «Гончаренко-180» від 06 червня 2023 року та показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтверджується факт спільного проживання позивачки та ОСОБА_3 з жовтня 2017 року по 29 травня 2023 року однією сім`єю та ведення ними спільного господарства, оскільки вказана у довідці інформація не є достатнім доказом на підтвердження постійного проживання позивачки за адресою померлої ОСОБА_3 . Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 , тоді як ОСОБА_1 має інше зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 (а.с. 4, на звороті, т. 1).

Крім того, самі лише пояснення вищезазначених свідків щодо загальних обставин які пов`язані з тим, що позивачка підтримувала та надавала допомогу ОСОБА_3 за її життя, не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Інших доказів на підтвердження факту їх проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, спільного господарства, бюджету, наявності між ними взаємних прав і обов`язків матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції також були допитані свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які суду пояснили , що померла була одинокою і любила самотність, проживала в квартирі одна, сама піклувалась про себе і лише після початку повномаштабних військових дій з боку рф у неї погіршився стан здоров`я, від вибуху були пошкоджені вікна і тому вона потребувала допомоги з боку знайомих та сусідів .

Відповідач в суді першої інстанції та в апеляційному суді пояснила, що постійно вона та її сім`я спілкувались з померлою ОСОБА_3 , відвідували її і під час відвідування по 2-3 дні а іноді і по тижню проживали в її квартирі, останній раз вона була в Охтирці влітку 2021 року і також жила разом з тіткою в її квартирі і будь-яких інших осіб з нею не проживало. Позивач надавала іноді допомогу ОСОБА_3 лише як сусідка, а не як особа яка проживала з нею однією сім`єю. На даний час, позивач самочинно і на свій розсуд використовує квартиру померлої, передала її в найм квартирантам , отримує за це кошти, а комунальні послуги та витрати на її утримання не сплачує.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила стягнути на її користь з позивачки понесені нею витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

ОСОБА_2 , на підтвердження розміру понесених нею судових витрат, було надано суду договір про надання правової допомоги від 13 червня 2024 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Панасенко П.П.

За умовами договору адвокат зобов`язався надати клієнту правничу допомогу щодо підготовки відзиву на апеляційну скаргу у цивільній справі № 583/5558/23 та участь в апеляційному розгляді справи, та за дорученням клієнта усюди здійснювати його представництво. Клієнт зобов`язався оплатити адвокату надання правничої допомоги в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 106-108, т. 1).

13 червня 2024 року між ОСОБА_2 та адвокатом Панасенко П.П. укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги про погодження договірної ціни, за умовами якої за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар в сумі 5000 грн 13 червня 2024 року (а.с.109, т. 1).

Згідно з актом приймання-передачі робіт з надання правничої допомоги по договору про надання правничої допомоги від 13 червня 2024 року адвокатом надано клієнту правову допомогу, а саме підготовка відзиву на апеляційну скаргу, сума гонорару 5000 грн (а.с. 102, т. 1).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 7 від 13 червня 2024 року прийнято від Грибань О.Г. 5000 грн (а.с. 110, т. 1).

Враховуючи складність справи та обсяг необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на складання відзиву на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000,00 грн, понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Абрамовичем Олексієм Володимировичем, залишити без задоволення.

РішенняОхтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 гривень 00 копійок, понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 5 лютого 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова