Справа № 135/1184/24
Провадження № 2/135/69/25
УХВАЛА

Іменем України

06.02.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі судді Корнієнка О.М., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого по справі судді Корнієнка О.М. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначивши, що в нього, як відповідача є сумніви в неупередженості судді, вважає, що в судді склалась думка відносно нього, що впливає на розгляд цивільної справи, зокрема те, що суддя раніше виносив постанову якою притягнув його до адміністративної відповідальності. Тому просив відвести суддю через наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості та необ`єктивності суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до змісту ч.ч. 1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Положеннями ч. 7 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи те, що заява про відвід надійшла до суду раніше ніж за три дні до засідання, вказана заява підлягає розгляду по суті судом який розглядає справу в порядку письмового провадження, оскільки суд знайшов підстави для її задоволення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 4.11.1950 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» (№33949/02, п. 49-53), вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При цьому навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість.

Відповідно до п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду. Вирішальним при визнанні судді безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді. Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Посилання Петровського О.О. на упередженість судді є безпідставними та необґрунтованими.

Зокрема, посилання відповідача на винесення суддею постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності є недоведеним, а вказана відповідачем постанова була винесена іншим складом суду.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року №1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Право сторін на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Відповідно до правової позиції у справі ЄСПЛ (Де Куббер проти Бельгії), заява №9186/80, рішення від 26.10.1984 року, у якій Європейський суд зазначив, що «навіть видимість може бути важливою»... «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п. 26). Тому будь-який суддя, щодо якого є недовіра має бути відведений, з метою запобігання будь-яких сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді.

Суд стверджує, що мотиви, з яких відповідач заявляє судді відвід, є необґрунтованими та безпідставними.

Проте суд вважає правильним задовольнити заяву про відвід судді за суб`єктивним критерієм з метою того, щоб з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості судді під час вирішення справи.

Так, встановлено, що слідчим суддею Корнієнком О.М. розглядались матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню щодо проведення слідчих дій в яких був задіяний відповідач, що може викликати сумніви як у відповідача так і в стороннього спостерігача щодо об?єктивності та неупередженості судді по даній справі, а також може трактуватись як підтримання суддею позиції однієї із сторін, зокрема, в разі задоволення позову.

А тому, з метою усунення сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді і для забезпечення суб`єктивної впевненості сторони чи стороннього спостерігача в тому, що справа розглядатиметься незалежним і безстороннім судом, для усуненні будь-яких зовнішніх проявів неупередженості суду, суд вважає, що заяву про відвід судді слід задовольнити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Керуючись ст. 36, 40, 260, 263 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід головуючого в справі судді Корнієнка О.М. задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями відповідно до вимог статті 33 ЦПК України.

Ухвала не оскаржується.

Суддя