РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лутая А.М.,

за участю: секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2024 позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що 12.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 уклали договір позики №2309407.

Договір позики №2309407 від 12.05.2021 укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, який надіслано на номер мобільного телефону відповідача. За даним договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник зобов`язаний їх повернути та сплатити проценти та інші платежі по кредиту.

Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору: сума кредиту складає 5000,00 грн; строк кредитування 30 днів; середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований 1,00000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики; середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики; базова процентна ставка за позикою, фіксована 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою; розмір процентів на прострочену позику, фіксований 1,01%. Позика надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на веб-сайті протягом трьох днів з дати підписання договору. Підписанням договору відповідач підтвердив згоду на надання позики та погодився з умовами кредитування ТОВ «Маніфою».

Також зазначає, що 12.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 575108.

Відповідно до умов договору №575108 кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 15000,00грн., шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача в порядку передбаченому умовами договору, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця, а відповідач зобов`язався повернути кредитодавцю суму кредиту в строк до 12.04.2022 та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяв про надання (отримання) кредиту на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Маніфою» зі своєї сторони належним чином виконали свої зобов`язання за договорами, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договорів. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договорами наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

13.10.2021 року було укладено договір №13/10-2021 відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2309407.

10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2309407.

26.11.2021 року було укладено договір №26-11/2021 відповідно якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №575108.

10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №575108.

Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача по договорам №2309407 та №575108.

Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

В результаті невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором №2309407 від 12.05.2021, за ним рахується заборгованість у розмірі 83585,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 78 585,00 грн.

Проте враховуючи принцип розумності, співрозмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 095,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 25 095,00 грн.

В результаті невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором №575108 від 12.04.2021 за ним рахується заборгованість у розмірі 21 762,17грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13 275,54 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 8486,63 грн.

Загальний розмір заборгованості за договорами, який підлягає стягненню з відповідача становить 51 857,17 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 18 275,54 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 33 581,63 грн.

Зважаючи на викладене позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитними договорами у розмірі 51 857,17 грн, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.11.2024 від представника відповідача адвоката Свередюк Ю.А. до суду надійшли письмові пояснення по справі, де вона зазначає, що позивач має право стягнути з відповідача заборгованість за договором №2309407 за тілом кредиту 5000,00 грн та 2985 грн відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування, який закінчився 10 липня 2021 року, що разом становить 7985,00 грн. Із розрахунку заборгованості за договором №2309407 станом на 13.10.2021 вбачається, що відповідач 10.06.2021 року здійснив погашення процентів за користування позикою в розмірі 1400,50 грн, отже заборгованість за даним договором складає 6584,50 грн, із розрахунку 7985,00 грн - 1400,50 грн. Просила врахувати дані пояснення під час вирішення справи по суті.

Представник позивача 09.12.2024 подав до суду письмові пояснення, де зазначив, що відповідач факт укладання договору №575108, отримання грошових коштів, виникнення зобов`язань між сторонами за цим договором та розмір заборгованості не заперечує. Так само відповідач не заперечує факт укладання договору №2309407 і отримання грошових коштів. Вказує, що відповідно до умовами договору №2309407 передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 30-денного (пільгового) строку користування позикою. Отже нарахування відсотків здійснювалося в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору. ТОВ «Коллект центр» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передбачена в рамках підписаного договору про відступлення права вимоги. Договір та його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Просить позовні вимоги ТОВ Коллект центр задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає.

Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, однак представник відповідача подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача, при вирішенні спору просить врахувати подані нею письмові пояснення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до вимог часини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір позики № 2309407, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 договору позики, реквізити та підпис сторін.

Згідно з п.п. 2.1 договору позики, за цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від Суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору.

Відповідно до п.п.2.2, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.4 Договору позика надається на умовах повернення, платності та строковості на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума позики 5000,00 грн. Строк позики до 11 червня 2021 року (30 днів).

Згідно п.2.6 Договору позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору.

Відповідно до п.2.4 проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно Додатку № 1 до Договору позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований 1,00000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований 1,01%.

Договір позики підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором q12516.

Підписанням договору позики відповідач також підтвердив, що він вивчив повністю і погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору; вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики (п.п.8.3.5 та 8.3.6 договору позики).

Також, разом з вказаним договором, відповідачем були підписані електронним підписом розрахунок до договору, паспорт позики та розрахунок орієнтовної загальної вартості позики.

На виконання вказаного договору ТОВ «Маніфою» було здійснено переказ коштів в національній валюті без відкриття рахунків на платіжку картку клієнта: 12.05.2021 на суму 5000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua-89378927, призначення платежу: зачислення 5000,00 грн. на карту НОМЕР_1 .

10 червня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору позики № 2309407 від 12.05.2021, відповідно до якого сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, до 10 липня 2021 року. Додаткова угода та графік обов`язкових платежів за додатковою угодою також підписані відповідачем електронним підписом.

Крім того, судом встановлено, що 12.04.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання споживчого кредиту №575108.

Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.

Згідно п.п.1.3 1.8 Договору сума кредиту складає 15 000,00 грн. Строк кредиту 365 днів з кінцевим терміном повернення 12.04.2022. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 127,32% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 22 792,19грн.

Відповідно до п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: у розмірі 12 000,00 грн за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті, або надані товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; у розмірі 3000,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом.

Договір про надання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту та графік платежів підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х971.

Підписанням договору про надання споживчого кредиту відповідач також підтвердив, зокрема що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Слон кредит», що розміщені на веб-сайті та затверджені наказом №06-КД від 26.10.2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.п.8.8 Договору).

На виконання вказаного договору ТОВ «Слон кредит» було здійснено переказ коштів в національній валюті без відкриття рахунків на платіжку картку клієнта: 12.04.2021 на суму 12 000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua-86163824, призначення платежу: зачислення 12 000,00 грн. на карту НОМЕР_1 .

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні договори були укладені сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд також звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Договір позики №2309407 від 12.05.2021 та Договір про надання споживчого кредиту №575108 від 12.04.2021 підписані відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом - одноразовим ідентифікатором.

Отже, ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладення вказаних кредитних договорів, які є предметом позову. Факт підписання кредитних договорів та отримання за ними кредитних коштів відповідачем та його представником не заперечувався.

В установленому законом порядку ці договори недійсними не визнавалися і є чинними.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Маніфою» зі своєї сторони належним чином виконали свої зобов`язання за договорами, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договорів. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договорами наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

13.10.2021 укладено договір факторингу №13/10-2021 відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2309407.

10.01.2023 укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2309407.

26.11.2021 укладено договір факторингу №26-11/2021 відповідно якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №575108.

10.01.2023 укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №575108.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК)

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст. 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Оскільки на підставі вказаних договорів відбулась заміна первісних кредиторів на ТОВ «Коллект центр», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості за кредитними договорами.

Відповідач у справі не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним в розумінні вимог ст. 516 ЦК України.

Натомість, всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Коллект центр», ані на рахунки попередніх кредиторів.

Визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з такого.

Відповідно до розрахунку заборгованості по договору №575108 про надання споживчого кредиту від ТОВ «Вердикт капітал» та від ТОВ «Коллект центр», а також реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 розмір простроченої заборгованості, станом на 10.01.2023 становить 21 762,17 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13 275,54 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 8486,63 грн.

Враховуючи, що ані відповідач, ані його представник не заперечували проти вказаного розміру заборгованості, суд вважає необхідним стягнути її з відповідача на користь позивача, задовольнивши тим самими позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» в цій частині повністю.

Відповідно до преамбули договору позики №2309407 від 12.05.2021 строк дії договору це період, на який укладається договір позики, що починає обчислюватися з дати укладення договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики, який може бути продовжений. Строк позики- період, протягом якого позика передається у власність позичальнику, визначений договором. Початковий строк позики визначається п.2.3.4 договору.

Отже, строк дії договору позики №2309407 від 12.05.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 був продовжений до 10 липня 2021 року та сплив через три місяці після спливу продовженого строку позики, тобто, 10 жовтня 2021 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості від ТОВ «Маніфою», станом на 13.10.2021, заборгованість за договором позики №2309407 від 12.05.2021, з урахуванням внесеного відповідачем 10.06.2021 платежу в сумі 1400,50 грн, становить 15 485,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за сумою позики; 10 485,00 грн заборгованість за процентами.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13/10-2021 від 13.10.2021 ТОВ «Маніфою» було відступлено ТОВ «Вердикт капітал» заборгованість за договором позики №2309407 від 12.05.2021 в сумі 15 485,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за сумою позики; 10 485,00 грн заборгованість за процентами.

Згідно з розрахунком позивача ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики №2309407 від 12.05.2021 на дату відступлення права вимоги 10 січня 2023 року становить 83 585,00 грн, що складається з:

заборгованості по основній сумі кредиту 5000,00 грн;

заборгованості за відсотками станом на 13.10.2021 10 485,00 грн;

нараховані проценти за період з 13 жовтня 2021 року по 09 січня 2023 року за відсотковою ставкою 1,99% в день у розмірі 45 173,00 грн;

нараховані проценти за період з 13 жовтня 2021 року по 09 січня 2023 року за відсотковою ставкою 1,01% в день у розмірі 22 927,00 грн.

Звертаючись з позовом, позивач самостійно розпорядився своїми процесуальними правами та посилаючись на принцип розумності, співмірності та пропорційності просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 095,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 25 095,00 грн.

Разом з тим, враховуючи, що строк дії договору позики №2309407 від 12.05.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , сплив через три місяці після спливу продовженого строку позики, тобто 10 жовтня 2021 року, суд вважає, що відсутні правові підстави для нарахування процентів після закінчення строку кредитування з 13 жовтня 2021 року по 09 січня 2023 року.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Зважаючи на викладене позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» про стягнення заборгованості за договором позики №2309407 від 12.05.2021 підлягають частковому задоволенню у розмірі 15 485,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за сумою позики; 10 485,00 грн заборгованість за процентами.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 13000 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024, платіжною інструкцією № від 12.07.2024, заявкою на надання юридичної допомоги № 1766 від 01.07.2024 року, витягом з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Проаналізувавши долучені до позовної заяви докази на підтвердження факту понесення ТОВ «Коллект Центр» витрат на правничу допомогу, з урахуванням часткового задоволення позову на 71,82%, враховуючи співмірність складності справи з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 9336,60 грн.

Також, за подання позовної заяви ТОВ «Коллект центр» сплатило 3028,00 грн судового збору. Враховуючи, що позов задоволено на 71,82%, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача 2174,71 грн судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 89, 137,141, 263-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики №2309407 від 12.05.2021 в розмірі 15 485 (п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №575108 від 12.04.2021 в розмірі 21 762 (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 17 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю витрати по сплаті судового збору в розмірі 2174 (дві тисячі сто сімдесят чотири) гривні 71 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9336 (дев`ять тисяч триста тридцять шість) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 04.02.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: вул. Мечнікова,3, офіс 306, м. Київ, 01133, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий А.М.Лутай