Березівський районний суд Одеської області
06.02.2025
Справа № 494/2079/24
Провадження № 2/494/35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Рябчун А. В.,

за участю секретаря Авдєєвої С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

07 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 травня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано на підставі заочного рішення Березівського районного суду Одеської області від15 листопада 2011 року у справі № 2-464/2011. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Зазначає, що з 2017 року у ОСОБА_3 було виявлено порушення серцевого ритму у вигляді шлуночкової екстрасистології, що потребувало та потребує постійних обстежень у лікарів, кардіодосліджень серця із апаратною інтерпретацією результатів, холтерівського моніторування серця, приймання препаратів та біологічно активних харчових недопущення погіршення стану здоров?я. Лікування захворювання та недопущення погіршення стану сина вимагає витрат та здійснюється лише за її рахунок.

Також, ОСОБА_4 уклав договір № 8/24 про надання освітніх послуг із первинної професійної підготовки з Відокремленим структурним підрозділом «Березівське вище професійне училище Національного університету «Одеська політехніка». Навчання розраховане на строк із 01 вересня 2024 року до 30 червня 2025 року. Після закінчення училища ОСОБА_3 планує продовжити здобуття освіти.

Посилається на положення статей 182, 199, 200, 201 СК України та вважає, що з відповідача на користь дитини підлягають стягненню аліменти, оскільки він не приймає участі в утриманні дитини.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, але не менше 2 000,00 грн щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вирішити питання щодо розподілу удових витрат.

Процесуальні дії суду

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2024 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 12 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

02 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Васильєв Ю. Ю. подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідно до довідкового листа від 03 грудня 2024 року сторони в судове засідання не з`явилися, слухання справи перенесено на 11 грудня 2024 року.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2024 року клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Шкребтієнко О. О. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ» задоволено.

Розгляд справи, який відбудеться 11 грудня 2024 року о 15:00 годині, вирішено провести в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ» (за посиланням на офіційному веб-порталі судової влади України vkz.court.gov.ua).

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 07 січня 2025 року клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Шкребтієнко О. О. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ» відмовлено.

Відповідно до довідкового листа від 08 січня 2025 року сторони в судове засідання не з`явилися, слухання справи перенесено на 04 лютого 2025 року.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 08 січня 2025 року клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Шкребтієнко О. О. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ» задоволено.

Розгляд справи, який відбудеться 04 лютого 2025 року о 10:30 годині, вирішено провести в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ» (за посиланням на офіційному веб-порталі судової влади України vkz.court.gov.ua).

В судовому засіданні 04 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Васильєв Ю. Ю. позивача на утриманні перебуває син. Крім того, зазначив, що відповідач має фінансову можливість здійснювати утримання сина, оскільки є військовослужбовцем та має офіційний дохід.

В судовому засіданні 04 лютого 2025 року представник ОСОБА_2 адвокат Шкребтієнко О. О. позовні вимоги заперечила, зазначила, що відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів на утримання сина. Посилається на те, що син позивача та відповідача є повнолітнім, набув повної цивільної дієздатності, отже підстави для стягнення аліментів на рахунок позивачки немає. Крім того, представник відповідача заперечила заявлені витрати на правничу допомогу, вважає такі необгрунтованими.

Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву

У грудні 2024 року представник позивача подала відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що позовні вимоги не визнає та вважає, що такі не підлягають задоволенню з огляду на таке.

30 жовтня 2024 року на адресу військової частини, в якій відповідач проходить службу, надійшла вимога головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , де вказано, що сума до стягнення за період з 01.01.2024 року до 07.09.2024 року становить 179 779,55 грн, станом на 30.10.2024 року залишок боргу становить 118 144,69 грн.

Вважає, що вимоги позивача є необгрунтованими, оскільки у постанові Верховного Суду України від 26.12.2018 року, справа № 172/1423/15-ц зазначено, що обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв?язку з цим у матеріальні допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки сам мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При цьому зазначає, що не проти надання матеріальної допомоги дитині, але не колишній дружині, тобто просить стягувати аліменти на користь сина.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки представником позивача надано лише копію договору про надання правничої допомоги, не надано акту та детального опису робіт, виконаних адвокатом.

Фактичні обставини справи

Відповдно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 22 серпня 2018 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_2 батько. ОСОБА_5 мати.

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від15 листопада 2011 року у справі № 2-464/2011 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано.

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2024 року у справі № 947/1933/24 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 січня 2024 року до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки від 24 вересня 2024 року № 611, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Березівське вище професійне училище Національного університету «Одеська політехніка», ОСОБА_3 навчається за професією «кухар» з 01 вересня 2024 року, денна форма навчання, контракт.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до частин 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до статті 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно із частиною 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до пункту 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.

Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених статтею 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(п.17).

Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина під час навчання, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Встановлено, що ОСОБА_3 навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Березівське вище професійне училище Національного університету «Одеська політехніка» за професією «кухар» з 01 вересня 2024 року, денна форма навчання, контракт. В судовому засіданні з пояснень представника позивача встановлено, що у вказаному навчальному закладі договір про надання освітніх послуг укладається раз на рік, а не на весь період навчання. При цьому позивачем долучено до матеріалів справи копії квитанції про оплату за навчання ОСОБА_3 , які беззаперечно підтверджують факт навчання ОСОБА_3 у Відокремленому структурному підрозділі «Березівське вище професійне училище Національного університету «Одеська політехніка».

Позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , який набув повноліття та не досяг віку 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням. Крім того, матеріали справи містять докази, які підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, відтак, має офіційний дохід та може надавати допомогу в утриманні сина.

Суд вважає безумовним фактом те, що у зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, канцелярських товарів, одягу тощо) повнолітній син потребує матеріальної допомоги.

Таким чином суд приходить до переконання, що утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обов`язком батьків, а оскільки відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітній навчається на денній формі навчання, прецевлаштуватися він не має змоги у зв`язку з навчанням.

Разом з тим, судом враховано, що позивачем не надано доказів на підтвердження можливості сплати аліметів відповідачем на утримання повнолітнього сина в заявленому розмірі (1/5 частини від усіх видів заробітку, але не менше 2 000,00 грн), тобто до матеріалів справи позивачем не долучено доказів про розмір доходів відповідача.

Таким чином, ураховуючи однозначну необхідність у витратах на дитину, виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності (частина 9 статті 7 СК України), відсутності доказів реального розміру доходу відповідача та фінансової спроможності надавати дитині допомогу у розмірі, заявленому позивачем, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. При цьому суд Позивачем не доведено підстав для стягнення аліментів в іншому розмірі.

Суд відхиляє посилання представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, зокрема, що повнолітній син сторін має повну цивільну дієздатність та аліменти підлягають стягненню на його користь. Суд вважає такі посилання представника відповідача необгрунтованими, такі не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позов заявлено не сином сторін ОСОБА_3 , а його матір`ю ОСОБА_1 , що не заборонено, а передбачено нормами СК України, зокрема частиною 3 статті 199 СК України, у якій визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Інші доводи представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову спростовано під час розгляду справи та під час дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням положень статті 182 СК України, а також засад розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що будуть достатніми для належного утримання ОСОБА_3 .

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення фізичного та гармонійного розвитку позивача, підтримки її життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання.

За таких обставин вимога про стягнення аліментів на повнолітнього сина підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 79, частини 1 статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07 листопада 2024 року та в порядку частини 1 статті 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Ураховуючи зазначене, з відповідача ОСОБА_2 на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу

Представником позивача заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних

з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження вказаних витрат до позовної заяви долучено: копію ордеру серії ВН № 1297666 від 04 листопада 2024 року, копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 31-10/24 від 31.10.2024 року. Інших доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу стороною позивача не надано.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду щодо стягнення витрат на правничу допомогу, заперечення представника відповідача щодо їх стягнення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача адвоката Васильєва Ю. Ю. про стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, на підставі статей 84, 85, 91, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07 листопада 2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 220 (одну тисячу двісті двадцять) гривень 20 копійок.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А. В. Рябчун