КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/2284/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1109/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Обухівського району Київської області про визнання нежитлової будівлі житловою та визнання права власності на житлову будівлю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Кравченко Л.М.,-

встановив:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив визнати нежитлову будівлю (банно-пральний комбінат), розташовану на земельній ділянці комунальної власності кадастровий номер :01:006:0041, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 320, 9 м2, житловою площею 152, 5 м2, що належала ОСОБА_1 житловим будинком садибного типу; перевести з приватного нежитлового фонду вказану нежитлову будівлю в приватний житловий фонд; визнати за позивачем право власності на житловий будинок садибного типу загальною площею 320, 9 м2, житловою площею 152, 5 м2, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:0041, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі (банно-пральний комбінат), яку позивач переробив у житлову будівлю загальною площею 320, 9 м2, житловою площею 152, 5 м2.

Земельна ділянка, на якій розташована вказана нежитлова будівля, є комунальною власністю Васильківської міської ради.

Враховуючи, що Васильківська міська рада не дає згоди на приватизацію чи оренду земельної ділянки, ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Васильківської міської ради Обухівського району Київської області просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що Васильківська міська рада не приймала рішення щодо передачі у власність або користування земельної ділянки позивачу. Збудований об`єкт є самочинним будівництвом, оскільки відсутня проектна документація та дозвіл на виконання будівельних робіт, на земельній ділянці, яка не відводилась ОСОБА_1 у власність чи користування.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, банно-прального комбінату, літера А, загальною площею 345, 3 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Митницької сільської ради від 03 липня 2017 року № 158-14-7 ОСОБА_1 надано дозвіл на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 0, 26 га в оренду на 10 років для обслуговування нерухомого майна, а саме: будівлі банно-прального комбінату на території Митницької сільської ради, АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 019 від 13 серпня 2019 року, земельна ділянка кадастровий номер :01:006:0041 має цільове призначення 03.12 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, форма власності - комунальна власність, площа 0, 2874 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 04 жовтня 2018 року.

Так, ОСОБА_1 самостійно реконструював нежитлову будівлю (банно-пральний комбінат) у житлову будівлю загальною площею 320, 9 м2, житловою площею 152, 5 м2.

Висновком експерта № ЕD-1727-1-1956.22 судової незалежної експертизи України від 29 січня 2022 року встановлено, що позивачем проведено самочинну реконструкцію та зміну цільового призначення з нежитлового будинку в житловий. Зазначено, що технічні характеристики житлового будинку садибного типу, який перероблено з нежитлової будівлі (банно-пральний комбінат), відповідають вимогам державних будівельних норм для житлових будинків.

Листом Васильківської міської ради від 13 травня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у переведенні із категорії нежитлової будівлі (банно-пральний комбінат) у категорію житлового будинку садибного типу та рекомендовано пройти процедуру проведення реконструкції будівлі згідно чинного законодавства.

13 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківської міської ради із заявою про надання в оренду земельної ділянки площею 0,05 га, кадастровий номер :01:006:0041, для обслуговування нерухомого майна строком на 10 років.

Враховуючи, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 019 спірна земельна ділянка має площу 0, 2874 га, а у заяві про надання цієї землі в оренду ОСОБА_1 вказав площу 0,05 га, позивачу рекомендовану усунути невідповідність у площі земельної ділянки.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначив, що заяву про передачу в оренду вказаної земельної ділянки не розглянуто. Оскільки належна позивачу нежитлова будівля не є будівлею дачного чи садового типу, ОСОБА_1 не має можливості здійснити переведення зазначеного приміщення у житлове.

За ст. 12 Земельного кодексуУкраїни до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексуУкраїни землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Згідно доч. ч. 5, 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Подібна норма міститься у ст. 150 Житлового кодексу України.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Тобто право власності на нову річ виникає в той момент, коли в результаті виготовлення чи створення з`являється об`єкт, який може кваліфікуватися як нова річ.

Згідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 380 ЦК України передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту (будівельного паспорта); або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

За ч. 2 ст. 36 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Так, в матеріалах справи міститься копія довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації № 26/12/21-20976 від 26 грудня 2021 року. Відповідно до якої, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 320, 9 кв.м. було самочинного реконструйовано із зміною цільового призначення.

Висновком експерта № ЕD-1727-1-1956.22 судової незалежної експертизи України від 29 січня 2022 року встановлено, що позивачем проведено самочинну реконструкцію та зміну цільового призначення з нежитлового будинку в житловий. Зазначено, що технічні характеристики житлового будинку садибного типу, який перероблено з нежитлової будівлі (банно-пральний комбінат), відповідають вимогам державних будівельних норм для житлових будинків.

Враховуючи положення ст. 376 ЦК України, а також відсутність дозвільних документів на будівництво, цільове призначення земельної ділянки, яка належить до комунальної власності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спірний будинок садибного типу є самочинним будівництвом.

Відсутність дозволу на будівництво (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), проекту чи будівельного паспорта (схеми намірів забудови) або порушення умов, передбачених у цих документах, зумовлює визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 ЖК України переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Листом Управління містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради від 13 травня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у переведенні із категорії нежитлової будівлі у категорію житлового будинку садибного типу та рекомендовано пройти процедуру проведення реконструкції будівлі згідно чинного законодавства.

Так, відповідно до заяви про надання в оренду земельної ділянки від 13 червня 2022 року, ОСОБА_1 звертався до Васильківської міської ради та просив відвести земельну ділянки для обслуговування саме нежитлової будівлі (банно-прального комбінату), а не для уже збудованого житлового будинку садибного типу.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 не виконав зазначені рекомендації Васильківської міської ради, а тому не вжив всіх можливих засобів досудового врегулювання спору.

Вимогами ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Встановлено, що спірна будівля розташована на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:0041 та є комунальною власністю Васильківської міської ради.

Враховуючи, що вказана земельна ділянка для будівництва нежитлових будівель ОСОБА_1 не відводилась, а також відсутність у позивача відповідних правовстановлюючих документів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем вжито усіх можливих заходів для оформлення оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:006:0041, апеляційний суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 звертався до Васильківської міської ради та просив відвести земельну ділянки для нежитлової будівлі, а не для обслуговування житлового будинку садибного типу.

Посилання апелянта на обставини адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою, колегія суддів не приймає, оскільки вказане не є предметом дослідження у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 07 березня 2024 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 07 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко