Справа № 466/7224/22 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/645/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» на рішення Шеченківського районного суду міста Львова від 25 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» про стягнення невиплачених грошових коштів, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

19.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» про стягнення недоотриманої премії за червень - липень 2022 року в розмірі 36 979,00 грн та моральної шкоди в розмірі 100 000,00грн.

Позов обгрунтовував тим, що у період з 05.05.2020 року по 19.07.2022 року він працював на посаді менеджера по роботі з ключовими клієнтами відділу розвитку національних мереж у ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», що підтверджується записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 та Наказом №823 від 04.05.2020 року. Щомісячна заробітна плата його складалася з посадового окладу та додаткових грошових заохочень за досягнення в роботі «премій». З травня 2020 року по травень 2022 року ОСОБА_1 стабільно отримував премії у розмірі приблизно від 17 000 грн до 20 000 грн на місяць. За травень 2022 року він сумарно отримав 33 283 грн заробітної плати (10 153 грн - посадовий оклад + 23 130 грн - премія). Однак, на початку червня 2022 року з боку його безпосереднього керівника - керівника відділу по роботі з ключовими клієнтами ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» ОСОБА_2 почався психологічний тиск на нього. Так, ОСОБА_2 неодноразово вживав нецензурну лексику на його адресу, безпідставно погрожував йому застосуванням штрафів, скасуванням премій, застосуванням «прогулів» (табелюванням позивача як відсутнього на роботі у дні, коли той фактично працював), звільненням тощо. Крім того, комерційний директор ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» ОСОБА_5 у телефонній розмові переконував його звільнитися з компанії за власним бажанням, погрожуючи виплатою заробітної плати лише в розмірі посадового окладу. В подальшому, безпосередній керівник позивача позбавив його доступу до кількох робочих комп`ютерних програм, корпоративної електронної скриньки та корпоративної паливної картки. Це унеможливило виконання ним своїх прямих посадових обов`язків. 03 червня 2022 року він ( ОСОБА_1 ) побачив на веб-сайті work.ua відкриту у ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» вакансію на посаду «Менеджер по роботі з ключовими клієнтами» - вакансію на посаду, яку він все ще обіймав. Розуміючи, що йому створюють штучні перешкоди у роботі та тиск з метою змусити його звільнитися за власним бажанням, починаючи з 10 червня і до 19 липня він щодня звертався з електронними листами зі своєї приватної електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 на корпоративні електронні адреси свого безпосереднього керівника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та комерційного директора ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з проханням відновити йому доступ до заблокованих робочих програм та корпоративної електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_4 . Протягом червня 2022 року позивач неодноразово (9-го червня, 13-го червня, 17-го червня, 20-го червня) звертався з письмовими офіційними скаргами на адресу керівників різних рівнів відповідача (зокрема, на адресу комерційного директора п. ОСОБА_5 , керівника юридичного відділу п. ОСОБА_6 , генерального директора п. ОСОБА_7 , керівника відділу персоналу п. ОСОБА_9). Однак жодної офіційної відповіді на свої звернення не отримав. Не маючи можливості користуватися робочими програмами та корпоративною електронною скринькою, він, втратив можливість виконувати свої робочі завдання та отримувати за це належну заробітну плату (зокрема, премії). Відповідно до п. 2.1.2, п.2.1.3. трудового договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» від 04.05.2020 року роботодавець зобов`язаний створити умови, необхідні для виконання працівником своїх посадових обов`язків, забезпечувати працівника матеріально-технічними засобами, необхідними для виконання роботи. Аналогічний обов`язок роботодавця закріплений у п. 2.4. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ТзОВ «Глобинський м`ясокомбінат» на 2022-2026 роки. Крім того, згідно п.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» Адміністрація товариства зобов`язується забезпечувати суворе дотримання трудової дисципліни. А згідно п. 3.6. зазначеного колективного договору адміністрація зобов`язується вживати заходи латерального та дисциплінарного впливу до осіб, які допустили порушення правил внутрішнього трудового розпорядку. При цьому, за період з червня по липень 2022 року ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» не дотрималося покладених на нього обов`язків, внаслідок чого 07.07.2022 року він сумарно отримав заробітну плату за червень 2022 року у розмірі 8 240 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» від 19.07.2022 року. Відтак, він недоотримав додаткових грошових заохочень - премій, гарантованих роботодавцем у трудовому договорі. Зазначені ним дії та бездіяльність роботодавця - компанії ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» в цілому та його безпосереднього керівника ОСОБА_2 мають, на його думку, ознаки мобінгу (цькування на робочому місці). Оскільки лише він був позбавлений премій у період з червня по липень 2022 року, зазначені обставини можуть свідчити, на його думку, про застосування до нього непрямої дискримінації з боку відповідача. Враховуючи суми заробітних плат, які він отримував у попередні місяці, маючи доступ до всіх робочих програм та ресурсів, у червні та липні 2022 року через дії роботодавця він недоотримав премію в розмірі 36 979 грн (23 312 (за червень) + 13 667 (за липень)). Станом на 19.07.2022 року під час процедури звільнення йому було зараховано на зарплатну картку 35 533, 47 грн. Однак, згідно розрахункового листа № 928 від 19.07.2022 року до цієї суми не входили премії за червень-липень 2022 року, а лише кошти за фактично відпрацьований час на день звільнення та компенсація за невикористану відпустку. Крім неотриманої премії просив стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн, яку обґрунтовував моральним стражданням внаслідок порушення його законного права на оплату праці (отримання премій), приниженням його честі, гідності, ігноруванням його трудових прав та інтересів, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед бізнес-партнерів. Також вказував на те, що щомісяця своєчасно та в повному обсязі сплачував Ощадбанку споживчий кредит на житло у сумі 15 тис. грн/місяць. Однак, після позбавлення його премій був змушений платити менше, що в свою чергу може призвести до погіршення його кредитної історії перед Ощадбанком та позбавлення його можливісті користуватися аналогічними банківськими послугами у майбутньому. У нього є мати пенсійного віку (74 роки), якій він щомісячно допомагав оплачувати комунальні послуги зі своїх коштів. Цю можливість він теж частково втратив через недобросовісні дії роботодавця. Просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» в користь ОСОБА_1 36 979 грн недоотриманої премії та 684,50 грн у відшкодування судових витрат.

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог оскаржило ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат».

Вважає його в цій частині незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що позивачем як колишнім співробітником ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» належним чином не виконувались його прямі посадові обов`язки щодо роботи з торгівельними мережами, допускались порушення ділового етикету та випадки неналежного проведення переговорів, що стало підставою для звернення ТОВ «Альянс Маркет» на адресу ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» з листом про заміну менеджера, який комунікує із зазначеним підприємством. Крім того, статтею 2 Закону України «Про плату праці» визначено лише такі види заробітної плати як основна заробітна плата та додаткова заробітна плата. Отже, законом не передбачено безумовної виплати премії роботодавцем. Крім того, жодним нормативним актом не передбачено обов`язок роботодавця щомісячно виплачувати працівнику премію. Ця виплата відноситься до заохочувальних та здійснюється на розсуд роботодавця за умови належного виконання робітником покладених на нього обов`язків. До таких висновків прийшов і Верховний Суду України у справі № 236/8454/20, зазначивши, що сам по собі факт сумлінної праці не створює для роботодавця обов`язку заохочувати працівників, оскільки це є прерогативою роботодавця.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_8 проти скарги заперечили, просили у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Представник ТзОВ «Глобинський м`ясокомбінат» в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статей ст.ст. 76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 43 Конституції України гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою визначено структуру заробітної плати, вбачаються три її складові - «основна заробітна плата», до якої законодавцем віднесено винагороду за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці; «додаткова заробітна плата», що включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, а також премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; «інші заохочувальні та компенсаційні виплати», до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, чинним законодавством премію працівника у разі його звільнення віднесено до додаткової заробітної плати, а частиною першою статті 47 КЗпП України гарантовано її виплату у день звільнення працівника разом з іншими належними працівнику виплатами на дату звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Стаття 22 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 97 КЗпП України конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Роботодавець (роботодавець - фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Встановлено, що з 05.05.2020 року по 19.07.2022 року ОСОБА_1 працював на посаді менеджера по роботі з ключовими клієнтами відділу розвитку національних мереж у ТзОВ «Глобинський м`ясокомбінат».

Наказом генерального директора ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» № 1611 від 19.07.2022 року позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 ч.2 трудового договору від 05.05.2020 року, укладеного між ТзОВ «Глобинський м`ясокомбінат» в особі генерального директора ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , роботодавець зобов`язувався виплачувати працівнику заробітну плату згідно з умовами, зазначеними в цьому договорі та інших нормативних актах підприємства, які регулюють порядок оплати праці працівників роботодавця.

Згідно з п.4.1 та п.4.3 ч.4 трудового договору за виконання посадових обов`язків, передбачених у даному договорі працівнику встановлено посадовий оклад (тарифна ставка) згідно штатного розкладу та підлягають виплаті інші види матеріального стимулювання праці відповідно до внутрішніх нормативних актів на підприємстві. Працівнику з боку підприємства надано гарантії та підлягають виплаті компенсації, визначені законодавством про працю та системою внутрішнього заохочення (преміювання) підприємства.

Відповідно до відомостей Пенсійного фонду України та довідки ТзОВ «Глобінський м`ясокомбунат» від 19 липня 2022 року розмір посадового окладу позивача ОСОБА_1 у травні та червні 2022 року році становив 10 153,00 грн та 10233,00 грн відповідно. У травні позивачу нарахована та виплачена премія у розмірі 23 130,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що преміювання ОСОБА_1 відбувалося щомісячно з часу його прийняття на роботу відповідачем.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення невиплачених грошових коштів, ОСОБА_1 посилався на те, що за червень-липень 2022 року відповідач не виплатив йому премію, чим порушив вимоги закону, умови трудового договору та Положення про оплату праці, затверджене генеральним директором ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», згідно п.2.1 якого оплата праці позивача складалась з заробітної плати та інших додаткових виплат, передбачених законодавством України, Колективним договором та цим Положенням.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, у зазначений період позивач відпрацював всі робочі дні, прогулів не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, що свідчить про належне виконання ним своїх посадових обов`язків.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про стягнення невиплачених йому грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що внутрішніми документами відповідача передбачено преміювання працівників за результатами роботи за місяць як складову їхньої заробітної плати, що включає посадовий оклад та додаткове грошове заохочення (премію). При цьому, суд встановив, що на позивача поширювалися всі нормативно-правові акти, які стосувалися преміювання працівників ТзОВ «Глобинський м`ясокомбінат». Керівником Товариства рішення про позбавлення позивача премії за червень-липень 2022 року не приймалося. Відтак, ОСОБА_1 підлягає нарахованню та виплаті премія за результатами роботи в червні та липні 2022 року, виходячи з кількості відпрацьованих ним днів, що згідно наданого позивачем розрахунку становить 36 979,00 гривень, з яких 23 312,00 грн - премія за червень, 13667,00 грн - премія за липень, розмір якої відповідачем не спростовано.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає вимогам закону та встановленим судом обставинами, якими підтверджено право позивача на отримання невиплаченої премії.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у зазначений період відповідачем щодо позивача застосовувалися дискримінаційні заходи, такі як обмеження доступу до заблокованих робочих програм та корпоративної електронної скриньки, що унеможливлювало ефективне виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» залишити без задоволення.

Рішення Шеченківського районного суду міста Львова від 25 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 січня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра