КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4109/2025
справа №362/7078/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Марчука О.Л.,

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року до суду звернулось ТОВ «Міський житловий центр» із заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості із сплати житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Міський житловий центр» відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ТОВ «Міський житловий центр» в особі керівника Воробець Л.Є. подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що заявник є суб`єктом господарювання, що проводить діяльність в галузі надання житлово-комунальних послуг по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послуг з управління багатоквартирним будинком.

Із посиланням на Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначає, що 04 червня 2018 року між виконавчим органом Васильківської міської ради та ТОВ «Міський житловий центр» укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирними будинками в м. Васильків Київської області. Додатком 1 Перелік будинків, які відносяться до групи багатоповерхових будинків до вказаного договору визначено перелік будинків, в яких заявник має виконувати зобов`язання з надання послуг по утриманню багатоквартирних будинків, серед яких є будинок АДРЕСА_1 .

Стверджує, що відомостями з державних реєстрів підтверджено право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 . При поданні заяви про видачу судового наказу заявник вказав на наявність зобов`язань, що виникли із надання заявником житлово-комунальних послуг за вказаною адресою знаходження майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказує, що диспозиція статті 162 ЦПК України передбачає, що заява про видачу судового наказу подається до суду згідно загальних правил визначення підсудності, а не за загальною підсудністю. Загальні правила передбачені параграфом 3 глави 2 ЦПК і охоплюють три види підсудності: загальну, альтернативну та виключну. Відтак уважає, що заяву подано із дотримання правил підсудності згідно припису статті 162 ЦПК України із урахуванням статей 27-30 ЦПК України

Зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано інформацію про місце реєстрації ОСОБА_2 та лише прийнято до уваги відомості про те, що ОСОБА_2 не зареєстрований за адресою вказаною у заяві про видачу судового наказу.

Посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд вказав, що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - боржника ОСОБА_2 .

При цьому, суд вказав про застосування пункту 9 частини першої статті 165 ЦПК України, а також пункту 9 частини першої статті 186 ЦПК України.

З матеріалів справи установлено, що ТОВ «Міський житловий центр» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості із сплати житлово-комунальних послуг (а.с.1-3).

Судом першої інстанції 16 жовтня 2024 року здійснено запит до Відділу з питань реєстрації проживання Васильківської міської ради Київської області з метою отримання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом заяви ТОВ «Міський житловий центр» про стягнення заборгованості. В запитах міститься уточнення про можливе зареєстроване місце проживання боржників: АДРЕСА_3 (а.с.5, 6).

25 жовтня 2024 року до суду надійшли відповіді Управління «Центр надання адміністративних послуг» Васильківської міської ради Київської області.

Із відповіді №1942/10.01-11 убачається, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 , тобто за вказаною заявником (а.с.8).

Із відповіді №1935/10.01-11 убачається, що в реєстрі Васильківської територіальної громади та відділу з питань реєстрації проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади управління «Центр надання адміністративних послуг» Васильківської міської ради Київської області станом на 17 жовтня 2024 року відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно з частинами 5-7 статті 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу (частина 9 статті 165 ЦПК України).

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є установлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи боржника.

Установлено, що предметом поданої заяви є солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальними послугами з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки згідно отриманої судом інформації установити зареєстроване місце проживання фізичної особи боржника ОСОБА_2 не виявилось можливим, суд першої інстанції правильно відмовив у видачі судового наказу, проте помилився із вказівкою на норми закону, оскільки вказуючи на те, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу, суд має посилатися на частину 9 статті 165 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги із посиланням на висновок Верховного Суду у справі №638/1988/17 щодо дотримання правил підсудності при зверненні до суду із заявою в порядку наказного провадження апеляційний суд відхиляє та вказує на таке.

У цій справі суд першої інстанції відмовив у видачі судового наказу не з підстав порушення заявником правил підсудності при зверненні до суду із заявою в порядку наказного провадження (пункт 9 частини 1 статті 165 ЦПК України), хоча і помилково послався на вказану правову норму. Підставою для відмови у видачі судового наказу є відсутність відомостей щодо ОСОБА_2 , із яких міськрайонний суд мав можливість установити зареєстроване місце останнього (частина 9 статті 165 ЦПК України).

Отже, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції правильно відмовив у видачі судового наказу, проте, правильно зазначивши підставу для ухвалення такого судового рішення, помилився із вказівкою на відповідні норми права.

Наведене вище є підставою для зміни судового рішення із викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, у зв`язку із чим апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова