"06" лютого 2025 р.
Провадження №642/8184/24
Справа №2/642/126/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.):

у складі: головуючого судді Ольховського Є.Б.

за участю секретаря судового засідання Прийма Ф.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочку по сплаті аліментів в розмірі 440994.41 грн., вказуючи, що за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.07.2013р. відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на неповнолітню дитину, але всіляко ухилявся від своїх обов`язків в зв`язку з чим за ним виникла заборгованість яка була погашена тільки 29.11.2024р. отже пеня за прострочку з грудня 2018р. по серпень 2024 р. склала суму позову.

Ухвалою від 07.01.25р. відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін.

04.02.25р. до суду надійшов відзив представника відповідача згідно до якого позов визнано частково в розмірі 100000 грн. Відзив обґрунтовано тим що заборгованість виникла внаслідок відсутності у ОСОБА_2 постійної роботи і тільки після оформлення пенсії стягнення почали проводитись регулярно. За домовленістю з позивачкою відповідач частково перераховував кошти на банківську картку синові однак виконавча служба відмовилась зараховувати ці платежі оскільки неможливо було ідентифікувати призначення платежів. В теперішній час відповідач проходить службу у складі Збройних Сил України та бере участь у бойових діях продовжуючи виплачувати аліменти вже за новим судовим рішенням від 04.10.2024р. в зв`язку з навчанням повнолітньої дитини. З урахуванням положень ч.2 ст. 196 СК України вважають що сума неустойки може бути зменшена до 100000 грн.

Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23.07.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючі з 04 липня 2013р. до досягнення дитиною повноліття. 07.08.2013р. видано виконавчий лист та 26.11.2013р. відкрито виконавче провадження.

Розрахунком заборгованості по аліментам від 25.11.2024р. виданого Холодногірсько-Новобаварського відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено що за виконавчим листом № 639/5587/13-ц від 07.08.2013р. станом на 31.08.2024р. становить 411914.83 грн.

Заборгованість з аліментів сплачена 29.11.2024р.

Згідно розрахунку, наданого позивачкою до позовної заяви, пеня за прострочення сплати аліментів складає 440994.41 грн. за період з грудня 2018 року по серпень 2024 року.

Нормою ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно роз`яснень, які викладені у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже неустойка, визначена у ч. 1 ст. 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

У постанові від 03 квітня 2019 року у справі N 333/6020/16-ц (провадження N 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи не містять доказів, які спростовують розрахунок заборгованості зроблений державним виконавцем.

Правила нарахування пені за заборгованість по сплаті аліментів підтверджені постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа № 572/1762/15-ц).

Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) + (An х 1% х Qn), де:

р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Згідно до ч.1 ст. 196 СК України сума пені не може перевищувати 100% заборгованості отже розрахунок пені зроблений позивачкою на суму 440994.41 грн. перевищує суму заборгованості яка складала 411914.83 грн. тож суд з цим розрахунком погоджується частково.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість по аліментам сталася саме з вини відповідача, що є підставою для часткового задоволення позову.

У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Згідно ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що розмір заборгованості був добровільно сплачений відповідачем, враховуючий перебування ОСОБА_2 у складі ЗСУ, те що він бере участь у збройній відсічі агресії сусідньої держави суд, виходячи з принципу диспозитивності, не виходячи за межі позовних вимог, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення неустойки, а саме в розмірі 200000 грн.

Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а відповідач є учасником бойових дій судові витрати відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 196, 197 СК України, ст. ст. 3, 5, 12, 13, 18, 258, 260, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за прострочку сплати аліментів в розмірі 200000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Б. Ольховський