Справа №567/1632/24
Провадження №2/567/154/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", третя особа без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області за позовом про стягнення з ОСОБА_1 44980 грн. заборгованості за кредитним договором №3733843 від 26.04.2021, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу звернулося ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", третя особа без самостійних вимог на предмет спору ТОВ "МІЛОАН".

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 26.04.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "МІЛОАН" Антонюк В.В. підписав заявку на отримання кредиту №3733843 та ТОВ "МІЛОАН" було направлено ОСОБА_1 електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, введенням якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №3733843 від 26.04.2021. Зазначає, що договір був укладений строком на 15 днів зі сплатою 2000 грн. комісії (яка нараховується одноразово) та 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Вказує, що на підставі платіжного доручення Антонюку В.В. були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000 грн., а відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання та заборгованість не повернув, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором складає 44980 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 18000 грн., заборгованість за відсотками 26980 грн.

Зазначає, що 10.08.2021 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з ТОВ "МІЛОАН" на ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" на підставі договору факторингу №06Т, боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 07.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався, у заяві про перегляд заочного рішення вказує на те, що не укладав зазначений договір та не підписував його, вважає завищеними відсотки за користування кредитними коштами, вказує на заплутаність та суперечливість умов кредитного договору в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а також зазначає про те, що матеріали справи не містять доказів отримання позивачем прав вимоги до нього за вказаним договором.

Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та в зазначеній заяві позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце, розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 26.04.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3733843.

Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".

Зокрема, в ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

З аналізу положень ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Водночас, ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України).

Статтею 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договір №№3733843 від 26.04.2021 про споживчий кредит є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Даний договір відповідає вимогам ст.1054 ЦК України і доказів того, що він оспорювався відповідачем не подано.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Згідно з п.1.2-1.6 договору, сума кредиту становить 20000 грн. Кредит надається строком на 15 днів з 26.04.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 11.05.2021. Комісія за надання кредиту: 2000 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3750 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Зазначене міститься і в анкеті-заяві на кредит №3733843 від 26.04.2021, де, серед іншого, вказані надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви №3733843, прийняті рішення по вказаній заяві та погоджені умови кредитування по ній.

Відповідно до п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно з п.2.2.2 договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору.

Згідно з п.3.3.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6 та п.2.4 цього договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням №44759528 від 26.04.2021.

З відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3733843, встановлено, що 26.04.2021 ОСОБА_1 надано кредит в сумі 20000 грн., нараховано комісію за оформлення кредиту в сумі 2000 грн., за період з 27.04.2021 по 26.05.2021 нараховано проценти за ставкою 1,25% за кожен день строку користування кредитом згідно п.1.5.2 договору, за період з 27.05.2021 нараховано проценти за стандартною (базовою) ставкою 5% за кожен день користування кредитом згідно п.1.6 договору. 09.05.2021 ОСОБА_1 було здійснено повернення тіла кредиту в розмірі 2000 грн., 975 грн. процентів по кредиту. Крім того, 26.04.2021 ОСОБА_1 було здійснено сплату комісії в розмірі 2000 грн. за надання кредиту.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.

Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 18000 грн. за тілом кредиту, а тому зазначену заборгованість слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , позивач зазначає, що його заборгованість за відсотками за даним договором становить 26980 грн.

Вирішуючи спір, суд не погоджується з розрахунком заборгованості позивача в цій частині з наступних підстав.

Пунктом 1.3 договору визначено, що кредит надається строком на 15 днів, а пунктом 1.5.2 договору визначено, що проценти за користування кредитом становлять 3750 грн. і нараховуються за ставкою 1,25 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом.

Оскільки 09.05.2021 відповідач сплатив первісному кредитору 2000 грн. заборгованості за кредитом, то первісний кредитор вірно нарахував йому борг відсотків за користування кредитом за період з 27.04.2021 по 11.05.2021 (15 днів) в розмірі 3700 грн. З врахуванням того, що відповідач 09.05.2021 сплатив первісному кредитору 975 грн. в рахунок відсотків за даним договором, то загальний розмір заборгованості по відсоткам за вказаний період становив 2725 грн.

Пунктами 2.2.1, 2.3.1.1. зазначеного договору передбачена можливість позичальнику продовжити строк кредитування на 15 днів за зазначеним договором за умови, що він сплатить додатково комісію за управління та обслуговування кредиту, частку заборгованості за кредитом.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач 09.05.2021 зазначені умови виконав та йому було нараховано комісію за пролонгацію в розмірі 2000 грн., яка ним була сплачена, а також ним було сплачено частково тіло кредиту та відсотки.

Таким чином, строк кредитування за вказаним договором було продовжено на 15 днів (до 26.05.2021) і за вказаний період первісним кредитором відповідачу було нараховано 3375 грн. (225 грн.х15 днів) відсотків, що відповідало умовам договору.

Отже загальна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами за даним договором становить 6100 грн.

Оскільки в подальшому позичальник не вчиняв дій, направлених на продовження строку кредитування, то при вирішенні спору суд виходить з того, що подальше нарахування відсотків для відповідача не відповідало умовам договору, а тому в цій частині в позові слід відмовити.

Відповідно до положень ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

10.08.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" було укладено договір відступлення прав вимоги №06Т, за яким ТОВ "МІЛОАН" відступило своє право вимоги за кредитним договором №3733843 від 26.04.2021 на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС".

Таким чином, у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню, зокрема, до боржника ОСОБА_1 , але лише в частині вимог в розмірі 18000 грн. основного боргу та 6100 грн. відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до досудової вимоги від 27.09.2023, ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" повідомило ОСОБА_1 про нового кредитора та вимагало в термін до 15.11.2023 сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 44980 грн., однак вказана вимога відповідачем була проігнорована.

Оскільки відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих грошових коштів не повернув, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3733843 від 26.04.2021 в розмірі 24100 грн.

При цьому, суд виходить з того, що позивачем доведено заміну кредитора у зобов`язанні з ТОВ "МІЛОАН" на ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" на підставі договору факторингу №06Т, оскільки умови цього договору, в тому числі про його оплатність, сторонами виконано, що підтверджується і відповідними платіжними інструкціями.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Згідно положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до наданих доказів вбачається, що 01.04.2024 між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та адвокатом Білецьким Б.М. було укладено договір про надання правничої допомоги №42649746 та адвокат взяв на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правничу допомогу, а 10.05.2024 було укладено додаткову угоду №3733843 до зазначеного договору.

Згідно акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом Білецьким Б.М., вартість послуг адвоката, що включає в себе правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", складання позовної заяви, в тому числі розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, формування додатків до позовної заяви становить 6000 грн.

При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за договором позики суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Суд також має враховувати чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у праві, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги, та інші обставини.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч.3 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором.

Тобто, даний спір виник з відносин кредитування та є одним з найбільш розповсюджених судових спорів. У спорах такого характеру, за відсутності інших позовних вимог, відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.

Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Також вирішення спору було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без участі адвоката у судовому засіданні, який подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог і стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" 24100 грн. заборгованості за кредитним договором, 1308 грн. 10 коп. витрат на сплату судового збору і 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" (місцезнаходження: м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ),

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" (місцезнаходження: м.Київ, вул.Багговутівська, буд.17-21, ),

відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено 07.02.2025.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.