Справа № 283/2675/24
Провадження №2/283/183/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

07 лютого 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В.,розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2020 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3743946. Згідно з укладеним договором позики ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 3500 грн.

01.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу №016-010421 відповідно до умов якого, до ТОВ «Сіроко Фінанс» перейшло право вимоги за договором позики №3743946, укладеним між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1

05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №20240205/2, відповідно до умов якого, до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» перейшло право за договором позики №3743946.

Свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 11676,12 грн, яка складається з: 3500 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (тіло кредиту); 6720 грн - заборгованості по процентам; 1456,12 грн - інфляційне збільшення.

Представник позивача просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № 3743946, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 11.12.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 12 годину 30 хвилин 15.01.2025, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 12 годину 07.02.2025.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Суд відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Встановлені судом обставини.

20.10.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» укладено договір позики № 3743946, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), згідно якого Кредитодавець надав позичальнику - відповідачу кредит в сумі 3500 гривень строком на 30 днів - до 19.11.2020, процентна ставка за користування коштами кредиту становить 1,60 % в день. Договір укладений в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті: https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та акцептована відповідачем 20.10.2020 шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.18).

01.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу №016-010421 у відповідності до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» вимоги до боржників (а.с.19-25).

Згідно з реєстром прав вимог №016-010421 від 01.04.2021 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором № 3743946 від 20.10.20 (порядковий №995 у реєстрі) складає 10220 грн, з них: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6720 грн - залишок заборгованості по процентам (а.с.26).

05.02.2024 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклало договір факторингу №20240205/2 з ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф». Згідно з п.2.1.3 Розділу 2 договору, право вимоги до боржників за договорами переходить до фактора з дати підписання сторонами Реєстру прав грошових вимог (а.с.28-34).

Згідно з витягом з реєстру прав вимог №20240205/2, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 3743946 від 20.10.2020 складає 10220 грн, з них: 3500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6720 грн - залишок заборгованості по процентам (а.с.9).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.11.2024 становить 11676,12 грн, з яких: залишок заборгованості за тілом 3500 грн, залишок заборгованості по процентам за користування позикою - 6720 грн, інфляційне збільшення 1456,12 грн ( період нарахування 20.11.2020 по 23.02.2022) (а.с.10).

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом

Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.п.12 п.1 ч.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Як вбачається з матеріалів справи, договір позики № 3743946 від 20.10.2020 підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 3743946 від 20.10.2020, відповідач не виконала умови укладеного договору позики в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти не повернула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, відтак позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу.

Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд, з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати по сплаті судового збору, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Щодо вимоги про стягнення правової допомоги суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн підтверджуються: договором №20241128/3 від 28.11.2024 про надання правової допомоги (а.с.11-12); ордером та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.7-8); попереднім розрахунком суми судових витрат з описом суми витрат на правничу допомогу (а.с.14).

З огляду на зазначені норми права, встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру.

Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» () заборгованість за договором позики № 3743946 від 20.10.2020, в сумі 11676 (одинадцять тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 12 копійок, а також судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та 7000 (сім тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 07.02.2025.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», юридична адреса: 79013, місто Львів, вул. Степана Бандери, 87, офіс 54, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В. М. Хомич