Справа № 489/852/25
Провадження № 2/489/1352/25
Ухвала

Іменем України

10 лютого 2025 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Костюченко Г.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів

встановив:

07 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 140940 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Позивач в позовній заяві зазначає місцезнаходження юридичної особи відповідача ФОП ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;

Позивач в обґрунтування позовних вимог надав суду копію договору № 119 від 14.08.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 про надання покупцеві виробів, зазначених у рахунку № 119 та доставку і монтаж цих виробів (дверей) за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, з урахуванням домовленості між сторонами договору передача товару (майна) - дверей з подальшим їх монтажем повинна відбутися за адресою: АДРЕСА_2 .

Будь яких доказів про місце знаходження товару чи його виготовлення, на час укладення договору, за адресою: АДРЕСА_1 суду не надано, не надано доказів про місце виконання договору за вкзаною адресою.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що місцем виконання договору є АДРЕСА_2 місце реєстрації позивача.

Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.02.2025 № 1104816 ФОП ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи вищевикладене, вказана позовна заява територіально не підсудна Ленінському районному суду м. Миколаєва, оскільки місцезнаходження юридичної особи відповідача ФОП ОСОБА_2 розташоване поза межами Інгульського району м. Миколаєва.

Місце реєстрації позивача та місце виконання договору № 119 від 14.08.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 32 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Отже, вирішення спору має здійснюватись за переконанням судді в суді за місцезнаходженням юридичної особи. Оскільки суд не вправі застосовувати альтернативну підсудність самостійно, то застосовує загальні правила підсудності за місцезнаходженням юридичної особи.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне передати вказану справу на розгляд до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за місцезнаходженням юридичної особи відповідача.

Крім того, позивач не позбалений можливості звернутися до суду за теріторіальною підсудністю за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32 260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів - передати на розгляд до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за місцезнаходження юридичної особи за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст. 354 ЦПК України.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 10.02.2025 року.

Суддя Г.С. Костюченко