ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/405/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/4153/24 Категорія: 305010100 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарКарпенко О.В. , Сіренко Ю.В. Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача адвоката Андріяш Р.П. на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2024 (повний текст складено 16.12.2024, суддя в суді першої інстанції Позарецька С.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих вчиненням кримінального проступку,

в с т а н о в и в :

у травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь завдані кримінальним проступком матеріальні збитки у сумі 6 526,28 грн. та моральні збитки у сумі 80 000 грн., а також стягнути судові витрати 41 265,26 грн. (судовий збір 1265,26 грн., витрати на правничу допомогу адвоката у даній цивільній справі в сумі 20 000 грн. та на правничу допомогу у кримінальному провадженні у сумі 20 000 грн.), мотивуючи про те, що відповідачем стосовно позивача вчинено кримінальний проступок, чим останньому було заподіяно матеріальної та моральної шкоди, вимоги про відшкодування якої є предметом розгляду у справі.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2024 позовні вимоги у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6 526,28 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 4 000 грн. та витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги адвоката, у сумі 2 440 грн., а в задоволенні решти вимог відмовлено.

Суд вказав, що моральна шкода, завдана позивачу внаслідок протиправних дій , має бути відшкодована у розмірі, який доводиться наданими доказами та відповідає, на думку суду, засадам розумності та справедливості. Також відповідач має відшкодувати позивачу документально підтверджені матеріальні збитки від кримінального проступку, розмір яких відповідач визнав в повному обсязі в судовому засіданні та суд прийняв визнання позову в цій частині вимог.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, представник позивача адвокат Андріяш Р.П. подав 15.01.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати в частині зазначених позовних вимог, які задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вказано, що суд не в повній мірі врахував глибину моральних страждань позивача від кримінального проступку, вчиненого відповідачем. скаржник наполягає на тому, що, оскільки цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся, відшкодування судових витрат, понесених на правничу допомогу при здійсненні судового розгляду кримінального провадження має бути включено до предмета спору у даній цивільній справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги представника позивача, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 01.02.2024 до Придніпровського районного суду м. Черкаси в порядку, передбаченому ст.ст. 291, 293, 302 КПК України, надійшов складений прокурором Черкаської окружної прокуратури обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження № 0002020 від 07.12.2023 щодо вчинення ОСОБА_2 (відповідач по справі) кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, відповідно до якого він 14.11.2023, близько 12 год. 45 хв., перебуваючи на сходинковому майданчику дев`ятого поверху у п`ятому під`їзді біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_1 (позивачу) один удар правою рукою в ділянку шиї спереду, від чого останній впав спиною на підлогу, але одразу підвівся, а ОСОБА_2 умисно наніс йому декілька ударів кулаками по голові, рукам і тулубу. Після цього, ОСОБА_2 , тримаючи в правій руці газовий балончик з містом речовини дратівливої та сльозогінної дії, умисно розпилив її в обличчя ОСОБА_1 .

У результаті зазначених протиправних умисних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_1 згідно висновку судово-медичного експерта № 02-01/1150 від 28.12.2023, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, крововиливом обличчя, які, відповідно вказаного висновку експерта, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововиливів та саден верхніх кінцівок, крововиливу попереку, опіку обох очей першого ступеню, які, відповідно вказаного висновку експерта, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, а саме, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024 (справа №711/909/24) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні вказаного кримінального проступку і призначено йому покарання у виді обмеженням волі строком на один рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Зазначений вирок набрав законної сили 04.03.2024.

Указані фактичні обставини не доказуються при розгляді цієї цивільної справи, враховуючи положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, якими визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої його ухвалено, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріальна шкода, яка завдана позивачу кримінальним правопорушенням, вчиненим відповідачем, складає 6526,28 грн. (витрати та медикаментозні препарати), що підтверджується відповідними фіскальними чеками та не ставиться під сумнів сторонами.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказав, що внаслідок протиправної поведінки відповідача він переніс психотравмуючу подію, отримав тілесні ушкодження, був змушений витрачати свій час на судові процеси та лікування та докладати додаткові зусилля для організації свого життя за таких обставин.

Питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення щодо нього кримінального проступку, вирішувалося судом за заявленими позовними вимогами.

Ці правовідносини мають таку правову регламентацію.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до приписів ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 13 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» та п.2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 вищевказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно вказав суд першої інстанції, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок вчинення стосовно нього відповідачем кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що при судовому розгляді сторонами справи під сумнів не ставиться та підтверджується вироком від 01.02.2024, що набрав законної сили.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 4 000,00 грн., належним чином не врахував глибину страждань позивача від протиправних дій відповідача, які полягали у нанесенні тілесних ушкоджень та проходження пов`язаного з цим подальшого лікування, необхідності докладання додаткових зусиль для поновлення своїх порушених прав як у порядку кримінального, так і цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичним обставинами даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що належним розміром відшкодування позивачу завданої йому моральної шкоди буде сума коштів в розмірі 10 000,00 грн., яка належним чином відповідатиме рівню його моральних страждань внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень відповідачем, засадам розумності та справедливості.

Отже апеляційні доводи скаржника у справі частково є обґрунтованими.

Що стосується вимог скаржника про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом Андріяшем Р.П. у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_1 визнаний потерпілим, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі вимоги не підлягають до задоволення, так як мають вирішуватися у кримінальному провадженні за нормами ст. 126, ч.5 ст. 534 КПК України, враховуючи правовий висновок, викладений у постановах ВП ВС у справі №462/6473/16 від 21.11.2018 та ВП ВС у справі №598/1781/17 від 17.06.2020.

При цьому витрати на правничу допомогу, понесені у кримінальному провадженні відносяться до процесуальних витрат питання про розподіл яких вирішується по результатам розгляду відповідного кримінального провадження по суті, а не у спосіб подання позову у порядку цивільного судочинства.

Більш того, з змісту вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024 року стосовно ОСОБА_2 вбачається, що процесуальних витрат в даному кримінальному провадженні не було, вирок ніким із учасників справи не оскаржувався.

Також указані суми не сплачувалися при розгляді цієї цивільної справи, в силу чого не можуть бути включені у склад судових витрат, понесених у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2024 у даній справі слід змінити у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, в частині визначення розміру коштів, який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, визначивши його в сумі 10 000,00 грн., а також в частині вирішення питання про розподіл судових витрат сторін.

З цих підстав подана представником позивача апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги у справі задоволено на 16%, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частки позову слід стягнути 3 200 грн. витрат на правничу допомогу, понесених при розгляді даної справи.

Також з відповідача на користь державного бюджету пропорційно до задоволеної частки позову слід стягнути 193,79 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 290,69 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи, а всього 484,48 грн. судового збору.

Апеляційний суд враховує, що у даній категорії справи позивача звільнено від сплати судового збору згідно приписів п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2024 у даній цивільній справі змінити в частині визначення розміру коштів, який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, визначивши його в сумі 10 000,00 грн., а також в частині вирішення питання про розподіл судових витрат сторін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 200 грн. витрат на правничу допомогу, понесених при розгляді даної справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету 484,48 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

У решті рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 25.11.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 05.02.2025.

Суддя-доповідач

Судді