Справа № 203/4530/24
Провадження № 2/0203/183/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Кринюк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника останнього ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . В період з 2009 року по 2021 рік він та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 остання народила дитину - сина ОСОБА_2 , якого він вважав своїм сином, тому був записаний його батьком. Місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зареєстровано в квартирі АДРЕСА_1 . В 2020 році відносини між ним та ОСОБА_3 погіршились та вони мешкали окремо, а з 2021 року відносини між ними остаточно припинились. В 2020 році ОСОБА_2 виїхав з належної йому квартири разом із матір`ю ОСОБА_3 . При цьому, реєстрації місця проживання останньої була змінена з адреси його квартири на іншу, а ОСОБА_2 залишився зареєстрованим в квартирі. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2024 року у справі №203/7777/23, було задоволено його позов до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та виключено відомості про нього, як батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з актового запису про народження. Таким чином, ОСОБА_2 не є його родичом, фактично в квартирі не проживає з 2020 року, особистих речей в квартирі не має. Оскільки останній є малолітнім, батьки в добровільному порядку не вчиняють дії щодо зняття його з реєстрації в квартирі, позивач просив суд зняти ОСОБА_2 , 23.05.2013 року з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.09.2024 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.09.2024 року, після усунення недоліків, позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В наданій заяві позивач просив розглянути справу без його участі, зазначивши про підтримання позову.

Законний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в наданій заяві просила розглядати справу за її відсутності.

Третьою особою надано заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки, а також висновок про розв`язання спору.

З урахуванням зазначеного та положень ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності сторін та третьої особи, за наявними у справі матеріалами, а також без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачу відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1999 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2016 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2024 року у цивільній справі №203/7777/23, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких остання народила дитину - сина ОСОБА_2 , батьком якого в актовому записі про народження та виданому свідоцтві було записано позивача.

Вказаним рішенням було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та виключено відомості про нього, як батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з актового запису про народження.

На підставі вказаного рішення суду виключено відомості з актового запису про народження щодо позивача, як батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також внесено зміни щодо П.І.Б. останнього, які змінено на ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану, виданим повторно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07.08.2024 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого розпорядженням №3-р від 06.01.2025 року голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, визнано за доцільне зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

З вказаного висновку вбачається, що під час вирішення цього питання органом опіки було встановлено, що на підставі зазначеного вище рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2024 року у цивільній справі №203/7777/23, було виключено відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вказаного рішення внесено зміни до актового запису, а також змінено П.І.Б. дитини на ОСОБА_2 .

Відповідно до довідок Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 29.10.2024 року №8637 та від 13.12.2024 року №9827 вбачається, відповідно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - за адресою: АДРЕСА_3 .

У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1 та 2 ст.5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно Закону України « Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» , цей Закон регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Частиною 1 ст.4 вказаного вище Закону встановлено, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.

Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком від 10 до 14 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує стосовно дитини функції опікуна.

Вказане кореспондується з положеннями ст.29 ЦК України.

Згідно ч.ч.1-4 ст.7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» повнолітня особа декларує місце свого проживання самостійно.

Дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами.

Дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж зареєстроване або задеклароване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, встановленого статтею 15 цього Закону.

Декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.18 зазначеного вище Закону подання заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників такої особи за згодою іншого з батьків чи законних представників.

Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком від 14 до 18 років здійснюється за згодою її батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, передбаченого статтею 15 цього Закону.

Пунктом 50 «Порядку декларування та реєстрація місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 року, передбачено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); 3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи; 4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як встановлено судом, позивач є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 , в якій за згодою позивача після народження в період спільного проживання з ОСОБА_3 був зареєстрований малолітній син останньої - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого було записано позивача.

Відповідно до рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.04.2024 року у цивільній справі №203/7777/23, було виключено відомості про позивача, як батька, малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також внесено зміни до актового запису про народження останнього, а саме: змінено прізвище зі ОСОБА_2 на ОСОБА_2 , по батькові з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 .

Як ОСОБА_2 , останній 26.08.2024 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а як ОСОБА_2 , залишається зареєстрованим в належній позивачу квартирі АДРЕСА_1 .

Таким чином, малолітня дитина за попередніми та актуальними анкетними даними, є зареєстрованою одночасно за двома адресами, що діючим законодавством не допускається.

Крім того, останній з урахуванням рішення суду від 25.04.2024 року у справі №203/7777/23, не є членом сім`ї позивача, з моменту припинення відносин між позивачем та ОСОБА_3 в належній позивачу квартирі не проживає, мешкаючи разом із матір`ю.

Вказані обставини було враховано органом опіки при наданні висновку в порядку ст.19 СК України щодо доцільності зняття дитини з реєстрації в належній позивачу квартирі.

Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 , як мати дитини, не вживала заходів для зняття малолітнього сина з реєстрації в квартирі позивача та не зверталась з відповідною заявою згідно наведених вище положень ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

З урахуванням наведених вище обставин та положень законодавства, суд вважає обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зняття ОСОБА_2 (на теперішній час - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Такий спосіб захисту права, узгоджується із положеннями ст.5 ЦПК України, ст.391 ЦК України та п.50 «Порядку декларування та реєстрація місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 року.

В зв`язку із задоволенням позову, із ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.150 ЖК України, ст.ст.16,29,319,321,383,391 ЦК України, ст.ст.4,5,7,18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», п.50 «Порядку декларування та реєстрація місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 року, ст.19 СК України, ст.ст.2,4,5, 10-13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника останнього ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про зняття з реєстрації - задовольнити.

Зняти ОСОБА_2 (на теперішній час - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак