Справа № 186/892/21
Провадження № 6/0186/7/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Шахтарське

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що 05 липня 2021 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ по справі №186/892/21 (провадження №2-н/0186/69/21) про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 30 червня 2021 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також з нього стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень 00 копійок. Судовий наказ після набрання ним законної сили видано стягувачу ОСОБА_2 .

На підставі вищезазначеного судового наказу державним виконавцем Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Менчиць Н.Є. відкрито виконавче провадження №66115356.

11 листопада 2024 року, він намагаючись зрозуміти з яких підстав було видано вищезазначений судовий наказ та відкрито виконавче провадження, звернувся до Цифрового офісу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) через портал «Дія» із заявою про повторну видачу свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 14.11.2024 року він отримав повідомлення про відхилення відділом державної реєстрації актів цивільного стану (ДРАЦС) заяви про повторну видачу свідоцтва з причини: «Заявник не має право на отримання документу у зв`язку з тим, що державна реєстрації народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України».

Також зазначає, що з ОСОБА_2 він має однакове прізвище, але ніколи не перебував з нею у шлюбі та не є родичом, спільної заяви з ОСОБА_2 про походження дитини від батька та заяви про визнання батьківства не писав та не подавав у відділи державної реєстрації актів цивільного стану.

Вважає, що судовий наказ від 05.07.2021 року по справі 186/892/21, було видано Першотравенським міським судом Дніпропетровської області помилково та він не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене просить суд визнати судовий наказ від 05.07.2021 року по справі 186/892/21, який видано Першотравенським міським судом Дніпропетровської області таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Помялова Яна Олександрівна не з`явились, адвокат Помялова Я.О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, 16.12.2024 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши заяву, взявши до уваги позицію заявника, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, судовим наказом Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення аліментів від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 30 червня 2021 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

20 липня 2021 року старшим державним виконавцем Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Менчиць Н.Є. було відкрите виконавче провадження №66115356 з примусового виконання судового наказу №186/892/21 виданого 07.07.2021 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником ОСОБА_1 через застосунок дія було подано 11.11.2024 року заяву №3157 до Цифрового офісу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про повторну видачу свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно повідомлення Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 14.11.2024 року, ОСОБА_1 було відмовлено у повторній видачі свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він не має права на отримання документу, у зв`язку з тим, що державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до копії актового запису про народження №120 від 18.09.2020 року та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №1 від 17.01.2025 року, державна реєстрація народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я).

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 160 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до статті 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК).

21 грудня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 824/2/22, провадження № 61-11769ав23 (ЄДРСРУ № 115860052) досліджував питання щодо підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Разом з цим законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, які підтримані в постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21.

Суд зазначає, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотримання якогось порядку, тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти.

Так, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, заявниця ОСОБА_2 посилалась на те, що ОСОБА_1 є батьком її малолітньої дитини, та на підтвердження даного факту надала копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , в якому у графі батько було зазначено - ОСОБА_1 , при цьому відміток про те, що актовий запис №120 про народження ОСОБА_3 , зроблений на підставі ч.1 ст.135 СК України, свідоцтво про народження не містить.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 5 статті 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення сплати аліментів за виконавчим документом визначені Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо) (ч. 1 ст. 190 СК України).

Отже, законодавчо визначено припинення сплати аліментів за виконавчим документом, де обов`язок боржника відсутній у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням, у такому разі суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, оскільки актовий запис №120 про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зроблений органами РАЦС на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері ОСОБА_2 , а також те, що ОСОБА_2 не надано суду доказів про те, що ОСОБА_1 дійсно є батьком малолітньої ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 7, 10, 44, 258-261, 263, 442 ЦПК України, - суд

П о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ №186/892/21, виданий Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 05 липня 2021 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліментів на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення аліментів від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 30 червня 2021 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя С.С. Кривошея