ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/831/25 Справа № 172/883/24 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Пищиди М.М., Макарова М.О.

за участю секретаря Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка розміром 3,5170 га кадастровий номер :01:016:0141, що розташована на території Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, земельна ділянка розміром 6,8160 га кадастровий номер :01:021:0014 та земельна ділянка розміром 7,600 га кадастровий номер :01:021:0015, що розташовані на території Павлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Вона не є єдиним спадкоємцем, також спадкоємцем є донька померлої ОСОБА_2 . 20.01.2022 року ОСОБА_3 склала заповіт у Васильківській державній нотаріальній конторі, відповідно до якого, на випадок її смерті вищевказані земельні ділянки остання заповіла позивачці. Наприкінці 2023 троку вона звернулася до Васильківської державної нотаріальної контори з метою подання заяви про прийняття спадщини, однак там їй повідомили, що потрібно зібрати відповідні документи. Одним з цих документів була копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 . У Васильківському відділі ДРАЦС їй 05.10.2023 року видали копію такого свідоцтва. У подальшому всі необхідні документи вона подала нотаріусу, але з невідомих причин від неї заяву про прийняття спадщини не прийняли. 29.05.2024 року вона знову звернулася до нотаріуса, де їй повідомили, що спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса в м. Дніпрі, у зв`язку з чим державний нотаріус повернув їй всі документи і повідомив про необхідність звернення саме до того нотаріуса, де була відкрита спадкова справа. У телефонній розмові приватний нотаріус Арсеньєва А.А. повідомила, що вона пропустила строк для подачі відповідно заяви після смерті спадкодавця і цей термін можливо продовжити лише у судовому порядку. Про те, що вона зверталася до нотаріусів їй не надали жодних документів. Просить суд визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 один місяць з моменту набрання рішенням законної сили. (а.с.1-2).

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволенні.

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 додатковий строк один місяць з моменту набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.96-98).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.100-111).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, з урахуванням постанови Верховного Суду від 25 листопада 2020 року, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

З копії заповіту наданого позивачкою вбачається, що ОСОБА_3 заповіла належні їй земельні ділянки розміром 3,5170 га кадастровий номер :01:016:0141, що розташована на території Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, розміром 6,8160 га кадастровий номер :01:021:0014 та розміром 7,600 га кадастровий номер :01:021:0015, що розташовані на території Павлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Гордієнко І.В. 20.01.2022 року, зареєстровано в реєстрі за № 96.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.02.2024 року вбачається, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. заведена спадкова справа за № 1/2024 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження поважності пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 надала суду в копіях такі документи: свідоцтво про народження дитини ОСОБА_4 , 2021 року народження, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, де зазначено, що батько дитини записаний відповідно до ст. 135 СК України (зі слів матері), довідки про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 у зв`язку з хворобами дитини, яка потребує догляду (2 роки), наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 12.01.2024 року про відрядження на курси довгострокового підвищення кваліфікації поліцейських ГУНП, серед яких ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважними і об`єктивними та підтвердженими належними доказами.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина третя та п`ята статті 254 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України)

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина друга статті 1220 ЦК України).

Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Для правильного обчислення різних видів строків важливе значення має визначення початок їх перебігу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто день, в якому безпосередньо мав місце момент початку перебігу строку, при обчисленні останнього не враховується. Положення статті 253 ЦК України поширюються й на інші випадки встановлення початку перебігу строків (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20)).

З урахуванням принципу розумності, що в окремих положеннях ЦК міститься правило про визначення перебігу строку «від дня» чи «з часу», а не «від наступного дня». Такий прийом законодавчої техніки законодавець застосував, керуючись принципом економії нормативного матеріалу, проте він жодним не змінює загального правила передбаченого в статті 253 ЦК України. Тому початок перебіг строку для прийняття спадщини починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто строк для прийняття спадщини має обчислюватись з наступного дня після дня смерті особи або оголошення її померлою. При визначенні кінцевого дня строку слід ураховувати, що правила частини п`ятої статті 254 ЦК України поширюються на будь-які сфери цивільно-правового регулювання і стосуються будь-яких суб`єктів цивільних правовідносин. Тому коли останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20)).

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 помела бабуся позивача, ОСОБА_3 .

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що: «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що: «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається, позивач, як на підставу поважності причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, посилається на те, що має малолітню дитину, 2021 року народження та є матір`ю - одиначкою, у період необхідності подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини дитина часто хворіла, про що позивачка надала відповідні довідки.

Також позивачка служить у поліції та перебувала у цей період у відрядженні, що також підтверджується письмовими доказами.

ОСОБА_1 вживала заходів для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, зокрема зверталася до нотаріуса за місцем проживання, здійснювала дії з метою отримання свідоцтва про смерть спадкодавця та інших документів.

Колегія суддів зауважує, що наявність малолітньої дитини та знаходження позивачки у відрядженні не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачка не була позбавлена можливості надіслати поштою заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

На посилання позивачки, що в неї первісно в нотаріальній конторі не прийняли заяву на прийняття спадщини через відсутність свідоцтва про смерть бабусі, колегія суддів зазначає, що сама по собі відсутність у заявника свідоцтва про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку для подання такої заяви, що узгоджується із висновками Верхового Суду у постанові від 24 вересня 2020 року у справі № 310/2327/18 та у постанові від 15 вересня 2023 року №345/4153/22.

Крім того, позивачем, а ні суду 1 інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не надано належних доказів, щодо звернення позивачкою ОСОБА_1 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відповідної відмови саме через пропуск своєчасного звернення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судовому практику у справах спадкування зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) , а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 року у справі № 691/481/18 зазначив, що, встановивши, що позивач із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталася і рішення з цього приводу нотаріусом не приймалось, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що за відсутності доказів, щодо врегулювання спору у досудовому порядку, зокрема шляхом звернення до спадкоємця, який прийняв спадщину для надання її згоди на подання нею заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори, за відсутності постанови нотаріуса про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, відсутні підстави вважати порушеними її спадкові права, а отже позові вимоги про визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини є передчасними та необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1272 ЦК України.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у таких спадкоємців порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. А відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1816,80 грн. сплаченого судового збору за апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2024 року - скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1816,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: