Справа № 212/4146/2012
Провадження № 22-ц/801/303/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В.В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 рокуСправа № 212/4146/2012м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Шемети Т. М., Сала Т. Б.,

з участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», Вінницька окружна прокуратура,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду Вінницької області від 12 березня 2012 року, постановлену у складі судді Дернової В. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У березні 2012 року ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», Вінницька місцева прокуратура, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позов мотивовано тим, що 24 квітня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 3/100 часток торгівельного комплексу та офісу по АДРЕСА_1 .

Проте оскільки ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» виступало замовником вказаного будівництва та повністю його оплачувало, право на дане приміщення повинно було реєструватись та належати ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест», а не ОСОБА_2 , яка незаконно заволоділа цим майном.

Покликаючись на викладене, позивач у заявленому позові просив суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 24 квітня 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- витребувати від ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» частку торгівельного комплексу та офісу, яка складається з приміщення № 4-16 на ІІІ поверсі будівлі (літ. «А») по АДРЕСА_1 , площею 31,6 кв.м.

У позовній заяві ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» також просило забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1157,7 кв.м. та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв.м., кадастровий номер :02:038:0026.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду Вінницької області від 12 березня 2012 року заяву ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на цегляні торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1157,7 кв.м. та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв.м., кадастровий номер :02:038:0026 по АДРЕСА_1 .

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (відповідач може відчужити майно).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у частині накладення арешту на 13/360 часток нежитлової будівлі торгівельного комплексу та офісу і постановити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» про забезпечення позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Шемета Т. М., Сало Т. Б.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2025 року було справу призначено до розгляду на 06 лютого 2025 року о 10 год. 40 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_4 є власником 13/360 часток нежитлової будівлі торгівельного комплексу та офісу загальною площею 1153,5 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

До складу 13/360 часток входять:

- 1/40 часток у праві власності на нежитлову будівлю торгівельного комплексу та офісу загальною площею 1 153,5 кв. м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з приміщення на другому поверсі 7-4, загальною площею 26,1 кв.м;

- 1/90 частка від 1/10 частки в праві власності на приміщення на першому поверсі 6-1, 3-1, 3-5; на другому поверсі приміщення: 7-1, 7-2, 7-7, 7-8, 7-9;

- на третьому поверсі приміщення: 9-1, 9-2, 9-7, 9-8, 9-9, загальною площею 137,6 кв.м.

Накладенням арешту на увесь комплекс будівлі по АДРЕСА_1 , зокрема, і належну скаржнику частку, порушується його право власності.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Прокурор в судовому засіданні пояснила, що при вирішенні апеляційної скарги покладається на розгляд суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тобто відповідач може відчужити майно, тому з метою забезпечення позову необхідно накласти арешт на цегляні торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1157,7 кв. м та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв. м, кадастровий номер :02:038:0026 по АДРЕСА_1 .

Із такими висновками суду колегія не може погодитись.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» просило суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 24 квітня 2009 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , витребувати від ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» частку торгівельного комплексу та офісу, яка складається з приміщення № 4-16 на ІІІ поверсі будівлі (літ. «А») по АДРЕСА_1 , площею 31,6 кв. м.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 153096785 від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 належить 37/900 часток торгівельного комплексу та офісу, загальною площею 1157,7 кв.м по АДРЕСА_1 (а. с. 63, том 3).

Із витягу з Державного реєстру речових прав за індексним номером 408616077 від 18 грудня 2024 року (а. с. 125, том 6) видно, що ОСОБА_4 є власником 13/360 часток нежитлової будівлі торгівельного комплексу та офісу загальною площею 1 153,5 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

До складу 13/360 часток входять:

- 1/40 часток у праві власності на нежитлову будівлю торгівельного комплексу та офісу загальною площею 1 153,5 кв. м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з приміщення на другому поверсі 7-4, загальною площею 26,1 кв.м;

- 1/90 частка від 1/10 частки в праві власності на приміщення на першому поверсі 6-1, 3-1, 3-5; на другому поверсі приміщення: 7-1, 7-2, 7-7, 7-8, 7-9;

- на третьому поверсі приміщення: 9-1, 9-2, 9-7, 9-8, 9-9, загальною площею 137,6 кв.м.

Право власності на вказане майно за ОСОБА_3 зареєстровано 26 серпня 2024 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 грудня 2009 року у справі №2-7910/09 (а. с. 126-127, том 6) та договору купівлі-продажу від 21 квітня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Довгалюк Л. Б. (а. с. 129-130, том 6).

З урахуванням встановлених у справі обставин, відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі та накладення арешту на цегляні торгівельний комплекс та офіс, загальною площею 1 157,7 кв.м та підвал із з/б блоків, розташовані на земельній ділянці площею 526 кв.м, оскільки обраний заявником вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і порушує право власності інших співвласників цього майна, зокрема, ОСОБА_3 .

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано обсяг позовних вимог та не перевірено наявність інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, що призвело до порушення майнових прав ОСОБА_3 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів виснує, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати в частині накладення арешту на 13/360 часток нежитлової будівлі торгівельного комплексу та офісу загальною площею 1 153,5 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , з прийняттям у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» на його користь слід стягнути 605,60 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду Вінницької області від 12 березня 2012 року скасувати у частині накладення арешту на 13/360 часток нежитлової будівлі торгівельного комплексу та офісу загальною площею 1 153,5 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , до складу яких входять 1/40 часток у праві власності на нежитлову будівлю торгівельного комплексу та офісу загальною площею 1 153,5 кв. м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з приміщення на другому поверсі 7-4, загальною площею 26,1 кв.м; 1/90 частка від 1/10 частки в праві власності на приміщення на першому поверсі 6-1, 3-1, 3-5; на другому поверсі приміщення: 7-1, 7-2, 7-7, 7-8, 7-9; на третьому поверсі приміщення: 9-1, 9-2, 9-7, 9-8, 9-9, загальною площею 137,6 кв.м, та належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати зі сплати судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Т. М. Шемета

Т. Б. Сало