Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/949/23
Провадження № 2/499/11/25
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І. В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у судді Іванівського районного суду Одеської області Погорєлова І. В. перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 16 грудня 2024 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 08 січня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Дроздової А. С. про відвід судді Погорєлова Ігоря Вікторовича передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому статті 33 ЦПК України.

На адресу суду 22.01.2025 року надійшла ухвала Іванівського районного суду Одеської області під головуванням судді Тимчука Р. М. від 16 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Дроздової А. С. про відвід судді Погорєлова Ігоря Вікторовича.

03.02.2025 року надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Дроздової А. С. про відвід головуючого судді Погорєлова І. В., усього Іванівського районного суду Одеської області та про направлення заяви на розгляд іншого суду. Вимоги заяви мотивує тим, що головуючий суддя Погорєлов І. В. є головою Іванівського районного суду Одеської області, а тому має можливість впливати на об`єктивність всіх підлеглих йому суддів.

Повідомлена про дату, час та місце розгляду представник позивача ОСОБА_2. в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі.

Сторона відповідача, будучи у відповідності до ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, інших заяв та клопотань - не надавали, про причини неявки не повідомляли.Суд визнає неявку відповідача та його представника з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

За приписами ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Винятків, передбачених цією статей, які б перешкоджали розгляду справи, судом не встановлено.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заяви про відвід, вважає, що заява про відвід судді є необґрунтованою, безпідставною та такою, що спрямована на затягування розгляду справи, а тому не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, проте визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положеннями ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Аналіз статей 36-41 ЦПК України в сукупності із загальними засадами та завданнями цивільного судочинства вказує на те, що відвід може бути заявлений лише судді, який здійснює судове провадження одноособово або одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально.

У даному випадку позовна заява передана на розгляд до суду та слухається суддею, який здійснює судове провадження одноособово.

Положеннями чинного ЦПК не передбачено можливості заявити відвід судді, який не розглядає справу. При цьому, Дроздовою А. С. подано заяву про відвід всього складу Іванівського районного суду Одеської області, що суперечить завданням і засадам цивільного судочинства, оскільки подача заяви про відвід всього складу суду, тобто тим суддям, які не розглядають дану цивільну справу, не передбачена чинним процесуальним законом.

Таким чином, виходячи з наведеного, суддя вважає, що подана заява про відвід всього складу Іванівського районного суду Одеської області в частині відводу суддів Іванівського районного суду Одеської області задоволенню не підлягає.

Стосовно відводу безпосередньо головуючому у цивільній справі Погорєлову І. В. слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

Як вбачається із заяви Дроздової А. С. , підставами через які нею заявлено відвід, є прийняття суддею Погорєловим І. В. в процесі розгляду цивільної справи ухвал суду за результатами розгляду клопотань Дроздової А. С. , з якими остання категорично не згодна, та внаслідок цього вбачає неупередженість судді.

Суд не може погодитися з посиланнями Дроздової А. С. у заяві про відвід судді, оскільки всі зазначені нею обставини зведені до висловлення своєї незгоди з постановленим процесуальним судовим рішенням.

З цього питання у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що процесуальні дії судді, законність та обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно незгода сторони з винесенням суддею судового рішення, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін у справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Посилання на те, що суддя Погорєлов І. В. прийняв, на думку сторони відповідача, неправильне рішення, а також те, що останній є головою Іванівського районного суду Одеської області, тому має влив на інших суддів цього суду, у розумінні п. 24 рішення Європейський суд з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", у розумінні абз. 3 п. 3.3. Рішення КСУ N 1-3/2010 не може бути доказом неупередженості та необ`єктивності судді у розгляді цивільної справи та усіх інших суддів Іванівського районного суду Одеської області, відповідно.

Суд не знаходить в доводах Дроздової А. С. підстави сумніватися у безсторонності судді Погорєлова І. В.

Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка особи може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими (див. рішення у справі : «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989 року, п. 48).

При тлумаченні змісту поняття «інші підстави, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності судді відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У заяві про відвід, в тому числі судді Погорєлова І. В., не наведено конкретних фактів, які б викликали сумнів у його необ`єктивності чи неупередженості, а зазначені підстави на які посилається Дроздова А. С. є фактично незгодою з процесуальним судовим рішенням суду, а незгода з процесуальним рішенням, яке не оскаржується не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду справи, оскільки не є підставою для відводу та доказом неупередженості та безсторонності судді Погорєлова І. В.

Таким чином, обставини, які наведені у заяві Дроздової А. С., не є такими, що ставлять під сумнів неупередженість судді, не наведена наявність його особистої заінтересованості, відсутні докази, які б вказували про прихильність чи уподобання стосовно однієї із сторін та жодним чином не вказують про порушення ним норм ЦПК України, оскільки вказана заява фактично містить власні припущення Дроздової А. С., окрім того, нею не подано жодних доказів, які б підтверджували та доводили ту обставину, що заявлений відвід є вмотивований.

Щодо передачі заяви на розгляд іншого суду суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст. 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

У відповідності до ч.11 ст. 33 ЦПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду.Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Відповідно до ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

З огляду на вищенаведені норми цивільно-процесуального законодавства, беручи до уваги надходження заяви про відвід пізніше ніж за три дні робочі дні до наступного засідання, адже заява надійшла на адресу суду 03.02.2025 року, а судове засідання призначено на 04.02.2025 року, зважаючи, що в Іванівському районному суді Одеської області відсутні обставини неможливості розгляду заяви про відвід судді, оскільки здійснюють правосуддя троє суддів, з яких можливо утворити новий склад суду для розгляду заяви, суд не вбачає підстав для передачі заяви про відвід судді на розгляд іншого суду.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Дроздової А. С. про відвід головуючого судді Погорєлова І. В., усього Іванівського районного суду Одеської області та про направлення заяви на розгляд іншого суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 39 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заява представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Дроздової А. С. про відвід головуючого судді Погорєлова І. В., усього Іванівського районного суду Одеської області та про направлення заяви на розгляд іншого суду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ