Справа №752/2037/25
Провадження №2-н/752/66/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05 лютого 2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кокошко О.Б., розглянувши заяву адвоката Алєксєєвої Світлани Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Алєксєєва Світлана Анатоліївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» заборгованості по заробітній платі у розмірі 162965,57 грн.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно з ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п. 1, 8, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з поданої заяви та доданих документів, заявником зазначено у заяві адресу місцезнаходження боржника Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська»: Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Перемоги, буд. 9.

Предметом звернення до суду є вимога заявника до боржника про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 162965,57 грн, оскільки 09.07.2023 заявник був звільнений за власним бажанням на підставі наказу від 10.07.2023 №984/к. Проте, боржник не виплатив заявнику нараховану належну заробітну плату згідно розрахункового документу.

Боржник Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» має зареєстроване місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Перемоги, буд. 9, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.01.2025 №1061371.

Відповідно до копії розрахункового листка за липень 2023 року до виплати нараховано ОСОБА_1 у розмірі 162965,57 грн.

Разом з тим, заявником та його представником до заяви не надано доказів про те, що з моменту видачі вищевказаного розрахункового листка до моменту звернення заявника до суду із заявою про видачу судового наказу, нарахована заявнику сума не була йому виплачена, оскільки лише на підставі вищевказаного документу не вбачається за можливе встановити чи взагалі існує заборгованість та актуальний розмір заборгованості на момент звернення до суду, оскільки розрахунковий листок датований липнем 2023 року.

До заяви заявником та його представником не додано довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату заявнику станом на дату звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність та спірний характер заявлених вимог, оскільки вказаний розрахунковий листок є єдиним наданим доказом існування заборгованості по заробітній платі, яка, на думку суду, не є належним документом, який свідчив би про безспірність розміру нарахованої заробітної плати, яка підлягає стягненню у наказному провадженні, а отже вказані обставини свідчать про наявність спору щодо розміру заборгованості.

Отже, із поданої заяви не вбачається, що у заявника виникло безспірне право грошової вимоги до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», оскільки відсутні належні докази на підтвердження визнання боржником заборгованості по виплаті заробітної плати заявнику, а отже безспірності заборгованості перед заявником з виплати заробітної плати.

За таких обставин, зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів між сторонами існує спір, оскільки після звільнення заявнику нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата, яка, на думку заявника, не виплачена до вказаного часу. Заявник звертається до суду за захистом порушеного права, що є підтвердженням наявності спору між сторонами. Доводи викладені в заяві про видачу судового наказу потребують додаткового дослідження, з матеріалів та обставин вказаної справи вбачається, що між сторонами наявний спір про право щодо оплати праці, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Водночас, вказана заява подана з порушенням територіальної юрисдикції (підсудності), а зазначена цивільна справа не підсудна Голосіївському районному суду міста Києва, оскільки місцезнаходження боржника не знаходиться на території Голосіївського району м. Києва.

На виконання ч. 2 ст. 27 ЦПК України заява мала бути подана за місцем знаходження боржника до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, якому визначена підсудність справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає з підстав передбачених п. 1, 8, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України за необхідне відмовити у видачі судового наказу за заявою адвоката Алєксєєвої Світлани Анатоліївни, поданою в інтересах ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» заборгованості по заробітній платі.

Керуючись ст.ст. 27, 160-163, 165-167, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою адвоката Алєксєєвої Світлани Анатоліївни, поданою в інтересах ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» заборгованості по заробітній платі.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з вказаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України, після усунення її недоліків, або з позовною заявою у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. Б. Кокошко