ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1273/24 Номер провадження 22-ц/814/1031/25Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Дряниця Ю.В.,

судді: Бутенко С.Б., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 листопада 2024 року у справі за позовом ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №200532665 від 18.05.2016 у загальному розмірі 80387,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, 18.05.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200532665 щодо кредитування, відповідно до умов якої банк надав у користування ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 18527.92 грн. з встановленим строком користування з 18.05.2016 року по 18.05.2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

5 червня 2020 року відбувся продаж ПАТ «Банк Михайлівський» на публічних торгах (аукціоні) лоту №GL16N618071, який включав кредитний портфель фізичних осіб, відчужений на користь ТОВ «ФК «Плеяда» (з подальшою переуступкою ТОВ «ФК «Фагор»), за яким застосована нікчемність. Переможцем вказаних торгів (аукціону) стало ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС".

20 липня 2020 року укладено договір №7_БМ відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» (за договором - Банк) прав вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" (за договором - Новий кредитор) за результатами проведення вищезгаданих торгів (аукціону).

Згідно п. 2. вказаного договору Новий кредитор в день настання Відкладальної обставини відповідно до пункту 16 цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами. Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги за кредитним договором №200532665 від 18.05.2016, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .

Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за кредитним договором №200532665 від 18.05.2016, становить 53355.32 грн., сума інфляційних втрат 22222.51 грн., 3% річних 4809.78 грн., а всього загальна заборгованість 80387.61 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Михайлівський» .

Не погодившись із указаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що висновок суду про недоведеність наявності заборгованості ОСОБА_1 є безпідставним. Вказує, що позивачем до суду замість додатку 1 до договору відступлення права вимоги було направлено витяг з даного додатку, що є належним доказом відступлення права вимоги за кредитним договором №200532665. Витяг, згідно з правилами, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, є засвідченою копією частини тексту. Примірник витягу, що міститься в матеріалах справи, засвідчений підписом та печаткою директора ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". Ненадання позивачем до суду примірнику саме додатку 1 до договору відступлення права вимоги пояснюється, передусім, великим об`ємом документу, адже при укладенні договору відступлення права вимоги між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було відступлено право вимоги за понад 100000 кредитними договорами, що, в свою чергу, також перешкоджало надання додатку 1 в повному об`ємі, оскільки даний документ містить конфіденційну інформацію стосовно осіб, що не є учасниками справи. Тому позивачем надавалась інформація в спрощеному вигляді, у повній відповідності та достовірності інформації відносно оригінального документу (додатку 1).

Вказує, що суд не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.05.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200532665 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 18527.92 грн. з встановленим строком користування з 18.05.2016 року по 18.05.2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 представником позивача надано підписані відповідачем заяву №200532665 від 18.05.2016 року, анкету №2820099 від 18.05.2016 року, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 18.05.2016 року, договір добровільного страхування життя від 18.05.2016 року, згоду суб`єкта на обробку персональних даних від 18.05.2016 року.(а.с. 41-48)

Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за кредитним договором №200532665 від 18.05.2016, становить 53355,32 грн., сума інфляційних втрат 22222,51 грн., 3% річних 4809,78 грн., а всього загальна заборгованість 80387,61 грн.

Встановлено, що 19.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" (клієнт) і ТОВ "ФК "Плеяда" (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ "ФК "Плеяда" право вимоги до третіх осіб (боржників).

20.05.2016 між ТОВ "ФК "Плеяда" і ТОВ "ФК "Фагор" укладено договір факторингу №1, за умовами якого ТОВ "ФК "Плеяда" за плату відступило на користь ТОВ "ФК "Фагор" права вимоги, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору факторингу № 1905.

23.05.2016 згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

На виконання своїх обов`язків, передбачених статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноваженою особою, згідно з наказом від 24.05.2016 № 27/1 створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ "Банк Михайлівський".

Під час перевірки комісія виявила, що між ПАТ "Банк Михайлівський" і ТОВ "ФК "Плеяда" було укладено договір факторингу від 19.05.2016 № 1905, відповідно до якого банк відступив право вимоги за кредитними договорами на суму 682 297 854,87 грн.

5 червня 2020 року відбувся продаж ПАТ «Банк Михайлівський» на публічних торгах (аукціоні) лоту №GL16N618071, який включав кредитний портфель фізичних осіб, відчужений на користь ТОВ «ФК «Плеяда» (з подальшою переуступкою ТОВ «ФК «Фагор»), за яким застосована нікчемність.

Переможцем вказаних торгів (аукціону) стало ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС".

20 липня 2020 року підписано договір №7_БМ відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» (за договором - Банк) прав вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" (за договором - Новий кредитор) за результатами проведення вищезгаданих торгів (аукціону).

Згідно п. 2. вказаного договору Новий кредитор в день настання Відкладальної обставини відповідно до пункту 16 цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2021 позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ПАТ "Банк Михайлівський", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" (далі - ТОВ "ФК "Плеяда"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" (далі - ТОВ "ФК "Фагор") про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 залишено без задоволення.

Рішенням Північного апеляційного господарського суду від 1 липня 2021 року рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій частині.

Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2.

Визнано відсутніми у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу.

Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор».

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2.

Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.

20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору.

Отже, враховуючи висновки, які наведені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" є належним правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно витягу з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 року до нового кредитора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором №200532665, укладеним 18.05.2016 року з ОСОБА_1 на строк до 18.05.2019 року на суму 53355,32 грн., з яких: 18527,92 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 34827,40 грн. - заборгованість за доходами (а.с. 39).

Крім цього, районним судом встановлено, що 20 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав повідомлення, яким ПАТ «Банк Михайлівський» на виконання умов Кредитного договору просить відповідача з моменту отримання повідомлення перерахувати кошти в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором в розмірі, що відповідає розміру поточних зобов`язань за кредитним договором станом на 19 травня 2016 року зі сплати основної суми заборгованості (суми кредиту), процентів та штрафів (пені) та інших платежів за реквізитами наданими Фактором.

Також, 20 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав повідомлення від ТОВ «ФК «Плеяда», яке на виконання умов Кредитного договору просить сплатити згідно графіку суму заборгованості (суми кредиту), процентів та штрафів (пені) та інших платежів зазначивши реквізити.

16 вересня 2016 року ОСОБА_1 уклав кредитний договір з ТОВ «ФК «ЦФР» за яким останнє перерахувало ТОВ ФК «Фагор» 6837 грн на погашення кредиту згідно кредитного договору № 200185106 від 08.01.2015 та на погашення заборгованості по кредитному договору 2815/2999 від 02.07.2016 за рахунок кредитних коштів згідно кредитного договору від 16.09.2016 в сумі 18252 грн. Також перераховано кошти в сумі 1195 грн на погашення кредиту згідно кредитного договору №200532665 від 08.09.2014 за рахунок кредиту № від 16.09.2016 та сплачено страховий платіж за договором страхування № - С від 16.09.2016.

Згідно довідки ТОВ «ФК «ЦФР» ОСОБА_1 дійсно оформив кредитний договір № від 16.09.2016 року на загальну суму 31015.12 грн. Станом на 25.11.2020 кредит погашено повністю.

Встановивши зазначені обставини, районний суд дійшов висновку, що відповідачем за кредитним договором борг погашено шляхом перерахування коштів фактору ТОВ «Фагор», а позивач не надав розрахунку заборгованості з розшифровкою кожної складової (тіло кредиту, відсотки) та з врахуванням погашених сум, тому суд вважав, що позивач не довів належними та допустимими доказами розміру заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11, ч.2 ст.509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Районний суд, беручи до уваги надані відповідачем докази погашення заборгованості за кредитним договором №200532665 від 18.05.2016 року шляхом перерахування кредитних коштів з ТОВ «ФК «ЦФР», не надав їм належної правової оцінки.

Так, зокрема з заяви № від 16.09.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 31015,12 грн. строком на 36 місяців та доручив ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів:

-6837 грн. отримувач: ТОВ «ФК Фагор», призначення: погашення кредиту згідно кредитного договору №200185106 від 08.01.2015;

-18252 грн. отримувач: ПАТ «Платинум Банк», призначення: переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД 2815/2999 CLFK1PT2 від 02.07.2016 року;

-1195 грн. отримувач ТОВ «ФК Фагор», призначення: погашення кредиту згідно кредитного договору №200101882 від 08.09.2014;

-4731,12 грн. отримувач: ПАТ «Страхова компанія «ТАС», призначення: оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 16.09.2016.

Отже, з наведеного слідує, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів сплати заборгованості саме за договором №200532665 від 18.05.2016 року.

Відповідно до ст. 559 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Досліджуючи обставини, що мають значення для справи районний суд не звернув на вищевказане уваги, та не надав доказам належної правової оцінки.

Інших доказів відсутності заборгованості за кредитним договором №200532665 від 18.05.2016 року, або спростування її розміру відповідачем суду надано не було.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що долучені до відзиву на позовну заяву докази сплати сум на рахунок ТОВ «ФК Фагор» не можуть достовірно свідчити про виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань за договором №200532665 від 18.05.2016 року.

Колегія суддів бере до уваги, що даних про належні до сплати суми (тіло кредиту, проценти, штрафи (пені) та інші платежі) в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором не зазначено ні в повідомленнях ПАБ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда» від 20 травня 2016 року.

При цьому, згідно наданого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витягу з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» заборгованість відповідача за кредитним договором №200532665 від 18.05.2016 року становить 53355,32 грн., з яких 18527,92 грн. тіло кредиту, 34827,40 заборгованість за доходами.

Колегія суддів приймає до уваги розрахунок заборгованості, наведений позивачем, як належний. Відповідачем даний розрахунок спростовано не було, контррозрахунку не надано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення районного суду скасуванню із постановленням нового рішення про задоволення вимог позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Звертаючись до суду, позивач заявив клопотання про поновлення строку позовної давності. Районний суд дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволеннчя.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У рішенні районного суду вказано щодо подачі клопотання відповідачем про застосування позовної давності, але в матеріалах справи відсутнє відповідне письмове клопотання, а звукозапис судового засідання, долучений до матеріалів справи, не можливо прослухати, що позбавляє апеляційний суд можливості встановити чи заявлялось відповідне клопотання відповідачем усно. За таких обставин, судом позовна давність не застосовується. Згідно ст.141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС» підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору за подачу позову та 3633,60 грн. за апеляційну скаргу, а всього 6056 грн..

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" - задовольнити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 листопада 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" заборгованість за договором №200532665 від 18 травня 2016 року, яка складається з: суми заборгованості 53355 грн. 32 коп., суми інфляційних витрат 22 222 грн. 51 коп., суми 3% річних 4809 грн. 78 коп., а всього 80387 грн. 61 коп. (вісімдесят тисяч триста вісімдесят сім грн. 61 коп.)

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС"6056 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : С.Б. Бутенко

О.В. Чумак