УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Митрофанову А.О.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.11.2023 заяву ОСОБА_1 про надання строку для примирення - задоволено частково.

Надано сторонам строк для примирення тривалістю у три місяці.

Провадження у справі зупинено до закінчення терміну надання строку для примирення, тобто до 01 лютого 2024 року.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідач був мобілізований до лав Збройних Сил України, що унеможливлює примирення між сторонами.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Солом`янського районного суду м. Києва від 08.02.2024 №188 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» у зв`язку з неможливістю продовжувати розгляд справи суддею ОСОБА_3 у зв`язку із відрахуванням її зі штату суду, пов`язаного із закінченням строку відрядження, відповідно до наказу голови суду від 01.02.2024 №7-К призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №760/12786/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2024 цивільну справу №760/12786/23 розподілено судді Козленко Г.О.

Вивчивши клопотання відповідача, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваного питання, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 24.11.2023 №3975 лейтенант ОСОБА_1 призваний по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.11.2023, наказ №232 с/ч.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, серед іншого, у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Конструкція вказаної норми дає підстави для висновку, що визначена нею підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Указана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають здійснювати її розгляд, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Численна судова практика ВС щодо застосування вказаної норми закону вказує, що суди при вирішенні питання про зупинення провадження по справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, мають з`ясувати чи перебуває відповідна особа у складі ЗС України безпосередньо у військовій частині, що переведена на воєнний стан, та чи виконує вказана частина бойові завдання у зоні бойових дій, а також чи призвів призов особи на військову службу до об`єктивної неможливості цієї особи приймати участь у судовому засіданні.

Вказана правова позиція сформована зокрема, але не виключно, в постанові ВС від 25.04.2024 по справі № 852/2-а-1/24, постанові ВС від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19, постанові ВС від 09.11.2022 у справі № 753/19628/17 та від 29.03.2023 у справі № 756/3462/20 та ряді інших, що активно застосовується й апеляційними судами (зокрема, але не виключно у постанові від 30.04.2024 по справі №182/1239/23).

Доводи сторони відповідача про необхідність зупинення провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України ґрунтувалися виключно на довідці від 24.11.2023 №3975, однак вказана довідка не є належним доказом підстав для зупинення провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Станом на час подання клопотання про зупинення провадження та його розгляду, суду не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_1 перебуває безпосередньо у складі Збройних Силах України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України.

Право на судовий захист передбачає конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя, відсутність такої можливості обмежує це право. За змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002).

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому, поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя.

Відповідно до змісту ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування до шлюбу не допускається.

За обставин даної справи, враховуючи, що ухвалою від 01.11.2023 судом вже зупинялося провадження у справі та надавався строк для примирення, судом не встановлено підстав, що унеможливлювали б подальший розгляд справи про розірвання шлюбу.

Не встановивши підстав для зупинення провадження по справі, враховуючи характер спору, наслідки розгляду клопотання про зупинення провадження по справі для сторін, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі, та продовжувати розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 4, 43, п. 2 ч.1 ст. 251, 260-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Г.О. Козленко