Єдиний унікальний номер: 448/2107/24
Провадження № 2/448/135/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

27.01.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог П`ята Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай), -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Пацура А-Н.А. звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належало право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,98 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Яворівського району Львівської області).

Вказує, що спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , прийняла дочка такої ОСОБА_3 , шляхом вступу в управління та володіння її спадковим майном.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті, входило, в тому числі право на вищевказану спірну земельну ділянку (середню земельну частку) на території Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), котру така належним чином не зуміла за життя оформити.

Стверджує, що спадщину, в тому числі земельну ділянку (пай), яка відкрилась після смерті спадкодавиці ОСОБА_3 фактично прийняла згідно заповіту позивачка ОСОБА_1 , однак при зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_3 , такий листом роз`яснив, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивачці ОСОБА_1 необхідно підтвердити в судовому порядку факт вступу в управління спадковим майном і прийняття спадщини після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 .

З огляду на наведене, просить суд визнати за її довірителькою - позивачкою ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,98 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Яворівського району Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії РН №445192, зареєстрованого в Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) 29.04.2024р. за №1298.

22.11.2024 року ухвалою судді вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з наявними у ній недоліками.

02.12.2024 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Позивачка ОСОБА_1 , в підготовче судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу за наявними матеріалами без її участі.

Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду клопотання в якому зазначив, що не заперечують проти позовних вимог та просять розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа представник П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 17.12.2024р, інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у їх відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла громадянка ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, на належне їй спадкове майно, до якого, зокрема, входив житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 1,98 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходилась на території Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області.

Слід зазначити те, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2011 року за громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із абз.18 вказаного рішення, у такому рішенні зазначено наступне: «Позивач - ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом майна своєї матері ОСОБА_2 , яка після смерті останньої доглядає за спірним будинковолодінням, робить в ньому поточні ремонти, тому суд приходить до висновку, що позивач фактично вступила в управління спадковим майном, тобто, у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини».

Із ч.4 ст.82 ЦПК України відомо, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказаним рішенням встановлено, що в управління спадковим майном спадкодавиці ОСОБА_2 після смерті такої вступила її дочка ОСОБА_3 (матір позивачки).

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 (матері позивачки).

До складу даної спадщини входило, в тому числі право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,98 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Яворівського району Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії РН №445192, зареєстрованого в Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) 29.04.2024р. за №1298.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_3 за життя своїм майном розпорядилася, а саме 15.04.2013 року склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (позивачці). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №56.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно матеріалів спадкової справи №333/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка, як спадкоємець за заповітом звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна спадкодавиці ОСОБА_3 .

Спадщина, на яку видані свідоцтво, складається із земельної ділянки, площею 0,1685га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавиці ОСОБА_3 , та які б прийняли таку, судом не встановлено.

Тобто, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1270 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері - спадкодавиці ОСОБА_3 .

При цьому, нотаріусом позивачці ОСОБА_1 роз`яснено, що з приводу оформлення спадкових прав, такій для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (пай) необхідно підтвердити в судовому порядку факт вступу в управління спадковим майном і прийняття спадщини після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 .

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07.10.2011 року, копією заповіту від 15.04.2013 року; листом-повідомленням в.о завідувача П`ятої Львівської нотаріальної контори від 17.12.2024 року про відмову позивачці ОСОБА_1 у оформленні спадкових прав на спірну земельну ділянку; копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копією паспорта позивачки ОСОБА_1 ; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії РН №445192, зареєстрованого в Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) 29.04.2024р. за №1298, іншими матеріалами справи.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавиці (матері позивачки) ОСОБА_3 ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк прийняли спадщину судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавиці ОСОБА_3 входить, в тому числі право на зазначену земельну частку (пай); право на спірну земельну частку (пай) було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, тому суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін, а тому може бути застосований судом.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права на спірну земельну ділянку (середню земельну частку) в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавиці матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ст.200 ч.3, ст.206 ч.4, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог П`ята Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,98 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Яворівського району Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії РН №445192, зареєстрованого в Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) 29.04.2024р. за №1298.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області, ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: П`ята Львівська державна нотаріальна контора Львівської області (місцезнаходження: 79044, м.Львів, вул.Чупринки, 69, Львівської області, ).

Суддя Ю.В. Кічак