УХВАЛА

20 січня 2025 року

м. Київ

справа № 127/20270/23

провадження № 61-17584ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант Марина Володимирівна про усунення від права на спадкування, зміну черговості спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М. В., про усунення від права на спадкування, зміну черговості спадкування.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2024 року позов задоволено. Усунуто ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Змінено ОСОБА_1 чергу спадкування на першу чергу спадкування. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2147,20 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2024 року. Відкрито апеляційне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М. В., про усунення від права на спадкування, зміну черговості спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2024 року. Зупинено дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2024 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М. В. про усунення від права на спадкування, зміну черговості спадкування відмовлено.

У грудні 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року, в якій просила скасувати ухвалу про відкриття апеляційного провадження та постанову апеляційного суду та передати справу до Вінницького апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що підставами для касаційного оскарження у даній справі є пункти 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України:

апеляційний суд вирішив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження без достатніх правових підстав, не навів в ухвалі мотивів такого поновлення, не зазначив обставини, які дають підстави вважати поважними причини пропуску такого строку, а тому застосував норму права без урахування висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц, висновків Верховного Суду у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 203/642/14-ц;

суд апеляційної інстанції після виходу до нарадчої кімнати, поновивши апеляційний розгляд прийняв до розгляду усні зміни зроблені апелянтом до апеляційної скарги (прохальної частини) поза строками визначеними статтею 364 ЦПК України та постановив рішення з урахуванням таких змін без урахування висновків викладених в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі № 457/174/16-ц;

апеляційний суд прийняв постанову без урахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 385/878/19, від 04 квітня 2018 року у справі № 233/6868/15-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 753/21722/13-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 521/19609/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 142/287/18, від 09 грудня 2020 року у справі № 554/4064/17-ц щодо підстав для усунення від права на спадкування та зміну черговості спадкування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).

Аналіз касаційної скарги свідчить, що в ній відсутнє вмотивоване обґрунтування підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу для скасування судових рішень.

Сама по собі вказівка на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України не свідчить про обґрунтування особи, яка подала касаційну скаргу, не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга у цій частині підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року в частині посилання у касаційній скарзі на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар