Справа № 577/319/25
Провадження № 2-о/577/63/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Засорін Артем Ігорович про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою та просить встановити факт що він постійно проживав разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Конотоп Сумської області, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Конотоп Сумської області померла його бабуся. Покійна ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, тому спадкування належного їй майна відбувається за законом. До складу спадкового майна входить земельна ділянка, розташована на території Козацької сільської ради, розміром 2,264 га. Інші спадкоємці, окрім заявника, які б за законом або за заповітом мали б право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , відсутні. Для належного оформлення своїх спадкових прав після смерті бабусі він звернувся до нотаріуса. Однак, нотаріус відмовив заявнику у прийняті заяви про прийняття спадщини з тієї причини, що заявник не може документально підтвердити постійне проживання разом зі спадкодавцем на день її смерті. На день смерті ОСОБА_3 проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, бабуся заявника після смерті його батька у 2006 році залишилась проживати одна, часто хворіла, в зв`язку з чим потребувала постійного догляду, то він 2009 році забрав її жити до себе в м. Конотоп. З того часу і по день смерті бабусі, вони разом проживали, він доглядав та піклувався про неї, а після її смерті, здійснив поховання, відбув всі поминальні обряди, отримав свідоцтво про смерть. Вищевказані обставини змусили його звернутися до суду з вказаною заявою.

Заявник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні, кожен окремо, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просять задовольнити.

Заінтересована особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Засорін А.І. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без його участі (а.с. 17).

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємна).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє час і місце відкриття спадщини (ст. 68 Закону України «Про нотаріат»).

При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини, нотаріус з`ясовує відомості стосовно часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, п. 1.2 гл.10 р.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно п. 3.22. гл.10 р. 2 Порядку доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти, що передбачено п. 4.14 гл.10 р.2 Порядку.

Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1258 ЦК України, п.4.6. гл.10 р.2 Порядку).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 19.02.1997 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Козацьке Конотопського району Сумської області (а.с. 4).

З копія свідоцтва про народження НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Козацьке Конотопського району Сумської області, батьком вказано ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Козацьке Конотопського району Сумської області, батьком вказано ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_6 (а.с. 6 об.).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Конотоп Сумської області (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Козацьке Конотопського району Сумської області (а.с. 7 об.).

З копії витягу зі Спадкового реєстру № 79670136 від 09.01.2025 року вбачається, що інформації про відкриття спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 у реєстрі відсутня (а.с. 8).

Згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ № 031509, виданого Козацькою сільською радою Конотопського району Сумської області 29.12.2001 року, ОСОБА_3 на підставі рішення Козацької сільської ради Конотопського району Сумської області від 17.09.2001 року передана у приватну власність земельна ділянка, площею 2,264 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Козацької сільської ради Конотопського району Сумської області (а.с. 9).

З копії довідки № 104 від 12.03.2020 року, виданої виконкомом Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована в АДРЕСА_2 , але фактично не проживала (а.с. 10).

Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Конотопського міського нотаріального округу Засоріна А.І. № 24/01-16 від 09.01.2025 року, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Враховуючи відсутність спільної реєстрації місця проживання спадкоємця зі спадкодавцем, факт постійного проживання необхідно встановити в судовому порядку (а.с. 5).

Свідок ОСОБА_7 , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що вона сусідка заявника, дійсно померла ОСОБА_3 проживала разом із заявником тривалий час за адресою: АДРЕСА_1 , там і померла.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що вона сусідка заявника, надала аналогічні пояснення.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами.

Ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що відсутність документів, що підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, заважає заявнику, який є спадкоємцем за законом, реалізувати свій законний інтерес, спрямований на оформлення спадщини.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що заявлені вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 1216, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 89, 206, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживав разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Конотоп Сумської області, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Заінтересована особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Засорін Артем Ігорович, 41600, м. Конотоп вул. Усп.-Троїцька, 37А/Миколи Амосова, 4

Суддя Буток Т. А.