Справа № 466/7064/24 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/3350/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

в липні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда - Ф» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики № 00 від 21 листопада 2020 року в розмірі 16 016, 11 грн та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 21 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №00. Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 4 198,00 грн, на поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний відповідачем при оформленні Договору позики. Позикодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав в повному обсязі. Натомість, відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим станом на дату звернення до суду із цим позовом у нього існує заборгованість у загальному розмірі 16 016, 11 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики № 00 від 21.11.2020 в розмірі 16 016 грн 11 коп., 2 422 грн 40 коп. судового збору та 3 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному порядку оскаржило товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», подавши в листопаді 2024 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання змінити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року в абзаці третьому резолютивної частини цього рішення суду, а саме: «стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» 2 422, 40 грн. витрати на правничу допомогу (реквізити Позивача: Код ; IBAN НОМЕР_2 АТ «ОТП Банк»; МФО банку 300528).», зазначивши: «стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» - 2 422,40 грн судового збору та 7 000 грн витрат на правничу допомогу (реквізити Позивача: Код ; IBAN НОМЕР_2 АТ «ОТП Банк»; МФО банку 300528).».

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судові витрати в ході апеляційного розгляду справи, що складаються із витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О. М. було укладено договір про надання правничої допомоги №20240626-1К від 26 червня 2024 року. Згідно п. 4.2 договору про надання правової допомоги № 20240626-1К від 26 червня 2024 року, у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7 000 грн, тобто, встановлено фіксовану суму гонорару адвоката Бачинського О. М. у разі задоволення судом позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки, заочним рішенням позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд першої інстанції не мав права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, оскільки відповідна заява/ клопотання зі сторони відповідача на адресу суду не поступала/не надходила.

Крім того, зазначає, що справи про стягнення заборгованості дійсно відносяться до малозначних справ та, на перший погляд, не складні. Однак, кожна конкретна справа містить унікальні обставини, які мають велике значення для позивачів.

Обставини даної справи, які докладно викладені у позовній заяві, полягають у зухвалих діях відповідача щодо несплати позивачу боргу по договору позики та мають велике значення для позивача, оскільки впливають на його фінансовий стан. Зверненню до суду передували неодноразові заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами, тощо. Із Договору про надання правової допомоги № 20240626-1К від 26 червня 2024 року чітко вбачається перелік виконаних робіт (наданих юридичних послуг) адвокатом Бачинським О. М. в суді першої інстанції, зокрема: аналіз наданих Клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; підготовка позовної заяви у справі; збирання доказів долучених до позовної заяви; підготовка та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документи у ході розгляду справи. Саме такий розмір гонорару, зважаючи на розмір позовних вимог, складність справи та можливі репутаційні втрати сторони погодили як справедливий та достатній.

Додатково просить врахувати, що для надання професійної правничої допомоги на високому рівні адвокату необхідно підтримувати свій статус адвоката шляхом сплати щорічних адвокатських внесків, забезпечення організації професійної діяльності, підвищення своєї кваліфікації на виконання вимог законодавства та за власним бажанням удосконалювати знання шляхом участі у семінарах, круглих столах, лекціях, придбання літератури, комп`ютерних програм з правовими системами тощо. Щоб мати можливість забезпечити все перелічене адвокат повинен мати гідний відповідний дохід.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року оскаржується лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, тому в іншій частині не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» - адвокат Бачинський О.М. долучив до матеріалів справи договір про надання правової допомоги №20240626-1К від 26 червня 2024 року, укладений між адвокатом Бачинським О.М. (адвокат) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (клієнт), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001477, копію ордера на надання правничої допомоги товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» адвокатом Бачинським О. М. у судах загальної юрисдикції, Шевченківському районному суді м. Львова, Львівському апеляційному суді та Верховному Суді, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Згідно п. 4.2 договору про надання правової допомоги № 20240626-1К від 26 червня 2024 року, у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7 000 грн.

Пунктом 4.4 вказаного договору визначено, що клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення суду.

Таким чином, договором про надання правової допомоги № 20240626-1К від 26 червня 2024 року встановлено фіксовану суму гонорару адвоката Бачинського О. М. у разі задоволення судом позовних вимог в повному обсязі у розмірі 7 000, 00 грн.

Як зазначено в частині першій та третій статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Із наданого розрахунку суми судових витрат понесених у зв`язку із розглядом справи № 466/7064/24 у Шевченківському районному суді м.Львова, вбачається, що позивач очікує понести витрати на правничу допомогу адвоката Бачинського Остапа Михайловича в сумі 7 000 грн. В дану суму включається: оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви у справі; оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів в ході розгляду справи.

Врахувавши в сукупності складність даної справи, час, витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу виконаної ним роботи та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для його виконання фахівцем у галузі права, зібраних та наданих суду доказів, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що сума 7 000,00 грн не є співмірною, а відтак, така підлягає зменшенню до 3000,00 грн, що, за даних обставин справи, буде справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанії не мав права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, оскільки відповідна заява/ клопотання зі сторони відповідача на адресу суду не поступала/не надходила, не заслуговують на увагу, оскільки, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Окрім того, колегія суддів не бере до уваги довід апеляційної скарги про те, що суд повинен врахувати, що для надання професійної правничої допомоги на високому рівні адвокату необхідно підтримувати свій статус адвоката шляхом сплати щорічних адвокатських внесків, забезпечення організації професійної діяльності, підвищення своєї кваліфікації на виконання вимог законодавства та за власним бажанням удосконалювати знання шляхом участі у семінарах, круглих столах, лекціях, придбання літератури, комп`ютерних програм з правовими системами тощо і щоб мати можливість забезпечити все перелічене адвокат повинен мати гідний відповідний дохід, оскільки чинне законодавство не пов`язує вирішення питання розподілу судових витрат, зокрема стягнення витрат на правничу допомогу і визначення іх розміру, із вказаними вище обставинами.

Суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази, відтак доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом в суді апеляційної інстанції апеляційної скарги на рішення Шевченіквського раойнного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року, про які просить заявник в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 січня 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич