ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2025 року

м. Харків

справа №632/102/24

провадження №22-ц/818/729/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Тичкової О.Ю.,

суддів: Пилипчук Н.П., Маміної О.В.

за участю секретаря:

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 вересня 2024 року ухвалене у складі судді Кочнєва О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що позивач на підставі договору відступлення права вимоги №10-21/2023 від 10.01.2023 року набув від ТОВ «Вердикт капітал», який в свою чергу набув право вимоги на підставі договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року, укладеного між ним та ТОВ «Інфінанс» набув право вимоги до відповідача за договором кредиту укладеним між відповідачем та ТОВ «Інфінанс» від 05.01.2020 року у розмірі 83930.00 грн , з яких 7000,00 грн тіло кредиту та 76930.00 грн проценти за користування кредитом у період з 05.01.2020 року до 14.07.2021 року включно.

Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором щодо повернення позичених коштів не виконав належним чином, що призвело до утворення заборгованості яка підлягає стягненю на користь позивача у тому розмірі, який був нарахований первісним кредитором.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ заборгованість за договором позики № № від 15.12.2019 року, укладеним між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», з урахуванням акцепту оферти від 05.01.2020 року на отримання 8 траншу кредиту згідно заявки-анкети №08599 від 05.01.2020 року, який припинив дію між сторонами 28.12.2023 року, у розмірі 75 232,50 грн , з яких 7000,00 грн тіло кредиту та 68 232,50 грн проценти за користування кредитом у період з 05.01.2020 року до 14.07.2021 року включно. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 05,94 грн.

Стягнуто з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач первинно норми укладеного договору на підставі заяви від 05.01.2020 року не виконав, що призвело до порушення взятих на себе зобов`язань. Позивач, як і попередні кредитори мав право нараховувати проценти відповідачеві без жодних обмежень в межах визначеного договору розміру 1,75% за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості (п.1.6 укладеного договору). В той же час суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення процентів, які нараховані процентів за період з 14.07.2021 року до 10.01.2023 у розмірі 131 810,00 грн, оскільки суду не був наданий щоденний розрахунок нарахування. Тому суд вважав підтвердженими належними доказами виключно суму процентів за користування кредитом у розмірі 68 232,50 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , яка діє в інтересах, ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення.

Апелянт вважає що суд не врахував, що позивачем в супереч вимог закону « Про споживче кредитування» не вживались заходи досудового врегулювання спору, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинились після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги. Також вказує, що розмір нарахованної суми заборгованості за звичайними відсотками значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» зазначає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. Посилається на те, що апелянт не заперечує факт укладання договору, факт видачі кредитних коштів та порушення ним зобов`язань за договором. Також вказує, що відповідач належним чином ознайомився з умовами договору, підписавши договір, а відтак всі умови договору є погодженими сторонами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до вимог ч.1 ст.367ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 на підставі Заяви-анкети №8599 на умовах Прозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована Відповідачем, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 15.12.2019 року. Відповідно до якого відповідачу був наданий грошовий кредит для власних потреб з максимальним лімітом у розмірі 20000,00 грн. окремими траншами, з поверненням на протязі 30 днів з дня отримання зі сплатою 1,75% за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості, що становить 638,75% відповідно до «Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» (далі Правила), які були затверджені наказом №11/1 директором первинного кредитора від 11.05.2019 року (а.с.4-7, 9-18).

Відповідно до умов викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ - Договір.

Відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано кредит в розмірі 7000,00 грн, строк користування кредитом - 30 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті.

Пропозиція (Оферта) на отримання кредиту згідно Заявки-анкети підписаної Позичальником, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифкатор підписаного особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 7000,00 грн.

Підписанням Акцепт оферти відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Правилами надання коштів у позику, передбачено що Договір позики укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається Позичальник у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №14-07/2021 (а.с.25-27), відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Божників, у т.ч. Договору позики № від 15 грудня 2019 року.

Відповідно до п. 6.1. Договору факторингу №11-02/21 від 14 липня 2021 року оформлення відступлення Права вимоги відбувається в такому порядку:

За цим Договором Клієнт відступає, а Фактор приймає Право вимоги.

Реєстр Боржників в електронному вигляді (Додаток № 1) передається Фактору за Актом приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 2) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7.

Реєстр Боржників (Додаток № 3) передається Фактору за Актом приймання- передавання Реєстру Боржників (Додаток № 4) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7.

Право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток № 2) який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором но відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги.

З моменту переходу до Фактора Права вимоги, відповідно до умов п.6.1 цього Договору, всі гарантії, надані Боржниками щодо погашення їх грошових зобов`язань перед Клієнтом (у разі наявності), стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору.

Згідно платіжного доручення від 14.07.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатив ТОВ «Інфінанс» за договором факторингу 1561454,09 грн (а.с. зворотній бік - 27).

На підтвердження права грошової вимоги до позовної заяви долучено витяг із Додатку № 3, реєстру боржників в якому за порядковим номером 4333 міститься посилання на відповідача, номер кредитного договору та суму боргу (а.с. зворотній бік - 28).

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Ценрт» відповідно до Договору про відступлення права вимоги №10-01/23 від 10.01.23, в тому числі у т.ч. Договору позики № від 15.12.2019 року.

Згідно з наданим розрахунком кредитна заборгованість відповідача станом на 10.01.23 складає 138 810, 00 грн, з яких: 7 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 131 810,00 грн- заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Проте позивач, враховуючи принцип розумності, справедливості, співмірності і пропорційності, просив стягнути заборгованість у розмірі 83 930, 00 грн, з яких: 7 000 грн - заборгованість за тілом кредита, 76 930,00 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ІНФІНАНС» перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті товариства.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до Довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 15.12.2020 отримав одноразовий ідентифікатор: 0s2v7z за допомогою якого підписано договір № від 15 грудня 2019 року.

Виходячи з вищевикладеного суд, дійшов обґрунтованого висновку, що договір укладений в електронній формі у спосіб, визначений законом, адже такий договір містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договору на погоджених умовах.

Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений.

Зазначений висновок відповідає правовому висновку викладеному Верховним Судом в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Судом першої інстанції встановлено, що відступлення (продаж) прав вимоги та майнових прав за договором № від 15 грудня 2019 року не суперечить статті 514 ЦК України та доводиться належними та допустимими доказами.

Наявність в матеріалах справи підписаного реєстру боржників та оплату за договором факторингу, що відповідно до вимог п. 6.1 договору свідчить про набуття ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за Договором кредиту відносно боржника ОСОБА_1 .

Посилання представника апелянта на те, що відсотки нараховані поза межами строку кредитування є безпідставними.

Відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано кредит в розмірі 7000,00 грн, строк користування кредитом - 30 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75 % за один день користування кредитом.

Укладений між сторонами договір розрізняє строк користування кредитом (траншем), який становить 30 днів та строк дії Договору 36 міс (3 роки), протягом якого кредитодацець мав право нараховувати та стягувати з позичальника відсотки за кожен день користування кредитом у розмірі 1,75% в межах дії договору.

Таким чином доводи апелянта, що договір дійсний лише 30 днів суперечать змісту умов договору № від 15 грудня 2019 року.

Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі належних та допустимих доказів судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, своєчасно грошові кошти не повернув внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7000 грн та відсотками у визначеному у розмірі 68232.50 грн.

З огляду на зазначене судова колегія вважає, що суд повно та всебічно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову у межах позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141ЦПК України та Закону України « Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Перовамайського міськрайонного суду Харківської області від 30 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2025 року

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: Н.П. Пилипчук

О.В. Маміна