Справа № 199/1544/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

07 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Кошля А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Круглий В.В. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , поданого адвокатом Круглий В.В. до ОСОБА_2 (відповідач-1), ОСОБА_3 (відповідач-2) про визнання недійсним (фраудаторним) договору купівлі-продажу транспортного засобу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Круглий В.В. звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до ОСОБА_2 (відповідач-1), ОСОБА_3 (відповідач-2) про визнання недійсним (фраудаторним) договору купівлі-продажу транспортного засобу - марки КІА модель Ceed з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 укладений 13 липня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль марки КІА модель Ceed з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 який зареєстрований за ОСОБА_3 ; заборонити ОСОБА_3 та/або будь-яким особам здійснювати відчуження автомобіля марки КІА модель Ceed з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та/або вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна; заборонити будь-яким особам, окрім ОСОБА_3 , користуватися автомобілем марки КІА модель Ceed з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ; заборонити ОСОБА_3 передавати у користування будь-яким особам автомобіль марки КІА модель Ceed з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач 1 ухиляється від виконання рішення суду по справі № 175/2070/23 та з цією метою здійснила формальну зміну власника належного їй транспортного засобу марки КІА модель Ceed з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 у зв`язку з чим необхідно вжити заходи забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та шляхом заборони вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.05.2024 року по справі № 175/2070/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну та моральну шкоду, рішення набрало законної сили 27.11.2024 року. Також у вказаній справі ухвалою суду від 17.07.2023 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, на вищевказаний автомобіль відповідача. Також долучено відомості про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 19.12.2024 року по справі № 175/2070/23. Водночас, відчуження автомобіля відбулося 13.07.2023 року, тому посилання заявника про те, що вказані дії вчинено формально з метою неможливості виконання судового рішення мають форму припущень та є непереконливими. Вказаний автомобіль не є предметом спору про стягнення заборгованості, права позивача на цей автомобіль не заявлені. На даний час власником транспортного засобу є особа, яка не має жодного відношення до позивача.

В силу статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 та ч.2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом.

Верховний Суд у постанові № 2/0301/806/11 від 13 липня 2022 року зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи зазначене, вважаю, що невжиття заходів забезпечення позову не впливатиме на виконання рішення суду, так як предмет позову стосуватиметься визнання недійсного договору купівлі-продажу транспортного засобу та не стосується права власності позивача на спірний об`єкт, а тому накладення арешту та заборона вчиняти дії може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Керуючись ст.ст.149-153,260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , поданого адвокатом Круглий В.В. до ОСОБА_2 (відповідач-1), ОСОБА_3 (відповідач-2) про визнання недійсним (фраудаторним) договору купівлі-продажу транспортного засобу відмовити.

Копію ухвали надіслати представнику заявника в Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Кошля

07.02.2025