Справа № 175/1534/25
Провадження № 2-з/175/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бойка О.М.

за участю секретаря судового засідання: Кальченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду, -

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2025 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05.02.2025 року, матеріали заяви про забезпечення позову надійшли до провадження судді Бойка О.М.

В заяві про забезпечення позову заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову і заборонити ОСОБА_2 , приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження будь-яким способом та/або зміну власника та/або здійснення інших реєстраційних дій або змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно будинку за адресою АДРЕСА_1 до набуття чинності судовим рішенням в цій справі.

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Дослідивши заяву про забезпечення позову, встановлено, що заявник обґрунтовує свою заяву про забезпечення позову тим, що в листопаді 2024 року зведена сестра заявника ОСОБА_3 наполягла на лікуванні заявника в реабілітаційному центрі через вживання алкогольних напоїв.

Заявник стверджує, що його примусово утримували в реабілітаційному центрі близько місяця. Після цього заявника 31 грудня 2024 року знову за ініціативою ОСОБА_3 з його будинку на ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 забрали до реабілітаційного центру - безпосередньо напередодні нового року, без жодних підстав звинувативши у зловживанні алкогольними напоями.

Заявник зазначає, що після повернення з реабілітаційного центру 02.02.2025 сестра заявника не впустила його в будинок, наполягаючи, щоб він жив у своїй квартирі на АДРЕСА_3 . При цьому під час суперечки ОСОБА_3 повідомила, що будинок вже не належить заявнику, а переоформлений на її доньку - ОСОБА_2 . Однак заявник жодних документів про продаж будинку не підписував, довіреностей не видавав, наміру продавати будинок не має і раніше не мав.

За ствердженнями заявника, під час звернення до нотаріуса 04.02.2025 заявнику повідомили, що будинок АДРЕСА_2 (індекс 52069) переоформлений на ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2019, переоформила будинок нотаріус Куліш О.В.

Заявник зауважує суду, що як власник вищезгаданого будинку не підписував жодних документів і нікому будинок не продавав; всі документи на будинок весь цей час перебували у сестри заявника, і вона якимось чином переоформила будинок на власну доньку без участі заявника.

Заявник вказує, що 04.02.2025 року сусіди повідомили заявника, що будинок виставлений на продаж. При перевірці оголошень на сайті OLX дійсно було виявлено, що будинок заявника продається за 60 тисяч доларів США.

Тобто, вважає, що є наявна очевидна загроза для заявника унеможливити повернення свого будинку і втратити право власності на особливо цінне майно, в будівництво якого заявником вкладені всі кошти на протязі 20 років.

Таким чином, заявник має намір звернутись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу його будинку і повернення будинку заявнику з володіння ОСОБА_2 .

Як вказав заявник, обставини і документи про продаж будинку заявнику не вдалося отримати, оскільки нотаріальна контора нотаріуса Куліш О.В. зачинена, по телефону помічник нотаріуса повідомила, що у неї хворіє дитина. і нотаріальна контора працюватиме приблизно за тиждень-два. Однак за цей час будинок заявника може бути проданий стороннім особам без можливості його повернення.

Заявник вказує на об`єктивну та реальну загрозу, що ОСОБА_2 може реалізувати свої погрози щодо відчуження будинку на користь третіх осіб, що в подальшому призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Проте, суд не може погодитись з доводами позивача.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявник станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову ще не звернувся із позовом до суду.

Суд вважає, що матеріали заяви про забезпечення позову не містять зазначення усіх обставин цивільної справи, доказів, а також посилань на докази, а тому не можливо дати об`єктивну оцінку співмірності та обґрунтованості вимог заяви про забезпечення позову до матеріалів майбутніх позовних вимог цивільної справи та визначити обґрунтовану необхідність в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заявником не підтверджено доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання до можливого пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Суд зазначає, що не маючи уяви щодо змісту позовної заяви та відсутності розуміння в широкому сенсі спірних правовідносин, суд не може задовольнити вжиття заходів забезпечення майбутнього позову за цією заявою.

Додатково необхідно вказати, що заявником не надано до заяви жодного доказу, що б могло зрозуміти та оцінити, співмірність заходів забезпечення позову та заявлених майбутніх позовних вимог при розгляді майбутньої цивільної справи.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони відчуження будь-яким способом та/або зміну власника та/або здійснення інших реєстраційних дій або змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що може призвести до утруднення чи неможливості розгляду справи, а також виконання можливого майбутнього рішення суду у даній справі, заходи забезпечення позову запропоновані заявником є неспівмірними та можуть порушувати права відповідача, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви в цій справі. А також, факт того, що заявником взагалі не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості заяви, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.149-150,153,258,260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя О.М.Бойко