ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2445/24 Номер провадження 22-ц/814/794/25Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л. Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2024 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У липні 2024 року адвокат Жиліна О.В., представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання, в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_2 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_1 - батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 квітня 2012 року по справі №1620/374/2012 шлюб з ОСОБА_1 розірваний. Дитина перебуває на повному утриманні ОСОБА_2 та проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з недосягненням у добровільному порядку домовленостей щодо утримання сина з боку батька, змушена звертатися до суду. До повноліття дитини відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. На даний час ОСОБА_3 навчається на першому курсі Київського національного університету імені Тараса Шевченка за контрактом і ОСОБА_2 несе витрати стосовно оплати проживання сина у гуртожитку. ОСОБА_3 досяг повноліття, не працює, потребує матеріальної допомоги, витрачає кошти на харчування й одяг, на проїзд до місця навчання, придбання навчальної літератури та канцелярських товарів тощо.

Відповідач є здоровим і працездатним, інших осіб на його утриманні не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу сину.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на період його навчання в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про часткове задоволення позову та стягнення з нього на користь позивача аліментів у розмірі 1/16 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення навчання. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції при вирішенні спору по суті не врахував: наявність на утриманні у нього ще однієї дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років; наявність хворої матері, яка потребує медикаментозного лікування та має протипоказання до важкої фізичної праці; наявність у нього онкологічного захворювання шкіри правого плеча, що потребує постійного медикаментозного лікування (хіміотерапію), та реабілітації після проведення оперативного лікування 21.05.2024; відсутність джерел доходів у відповідача; наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 14 009, 85 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги повторно наведені факти і доводи позовної заяви.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 жовтня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

З довідки про реєстрацію місця проживання № 06-27/3565 та витягу з реєстрації територіальної громади вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6 зворот, 8).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.04.2012 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.8 зворот).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 квітня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів доходів, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законодавством України для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 20212 року і до досягнення сином повноліття (а.с.9).

Згідно із копії листа Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за станом на 29.07.2024 ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів та виконавчого збору, загальний розмір якої складає 11 009,85 грн (а.с.56).

Відповідно до копій договорів № 1536 ІТ та № 1536/1 ІТ від 30.08.2023, ОСОБА_3 навчається на першому курсі Київського національного університету імені Тараса Шевченка за контрактом. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 192 600 гривень 00 копійок. Термін закінчення навчання - 23.07.2025 року (а.с.10-13).

З довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у гуртожитку АДРЕСА_2 , та здійснює оплату за проживання, яка за період вересень 2023-травень 2024 становить 7 733,33 грн (а.с.14).

Згідно з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.03.2022, 09.03.2022 ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 (а.с.73 зворот)

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 02.08.2022 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , від вказаного вище шлюбу мають спільну дочку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.73).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 від 21.02.2015, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 (а.с.46)

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 02.04.2016 ОСОБА_1 і ОСОБА_6 від вказаного вище шлюбу мають спільну дочку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.47).

Згідно із копії довідки від 12.07.2024 ГУ Пенсійного фонду України ОСОБА_1 на обліку не перебуває та пенсії не отримує (а.с.51).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 1 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року розмір доходів ОСОБА_1 становить 8 342,54 грн (а.с.95).

Згідно з копії виписки №5132 із медичної карти амбулаторного хворого 21.05.2024 року ОСОБА_1 проведено адекватне ел/висічення пухлини шкіри правого плеча. Хіміо-,гормоно-,імунотерапії не потребує. (а.с.57).

Відповідно до копії висновку №3 від 13.06.2024 року ОСОБА_1 має злоякісне захворювання шкіри правого плеча (2024 р.), стан після оперативного лікування 21.05.2024: потребує постійного медикаментозного лікування та реабілітації (а.с.58).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 02.03.2000, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.50)

Згідно довідки МСЕК серія АБ № 0192591 ОСОБА_10 має ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, безтерміново і їй протипоказана важка праця (а.с.49).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 .

Твердження відповідача про наявність на його утриманні дочки, дружини та хворої матері судом не взято до уваги, оскільки: позивач також має від другого шлюбу дитину ОСОБА_5 , 2022 року народження, і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Наявність у відповідача іншої дитини не є підставою для звільнення останнього від сплати аліментів на сина, який продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги; ОСОБА_1 не надав доказів того, що він несе витрати на утримання матері та вона потребує такої допомоги.

Суд звернув увагу, що ОСОБА_3 зареєстрований та фактично проживає за адресою своєї мами, а тому остання несе більші витрати на утримання сина, оскільки він повністю перебуває на матеріальному забезпеченні матері. Відповідач після досягнення сином повноліття жодної допомоги на утримання сина не надає, крім того має заборгованість зі сплати аліментів до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Суд підкреслив, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 на платній основі на очній формі навчання, останній потребує матеріальної допомоги від батьків, зокрема, на оплату харчування, проживання у гуртожитку, проїзду до місця навчання, придбання одягу, взуття, гігієнічних засобів, навчального приладдя, канцелярських товарів тощо. Стан здоров`я відповідача не має обмежень по працевлаштуванню, що не позбавляє останнього можливості працювати, доказів зворотного суду не надано.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із роз`ясненнями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до наведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування.

Також, у роз`ясненнях, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року вказано на те, що стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо.

Визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

З огляду на те, що позивач є студентом денної форми навчання, він не має можливості працювати. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 200 СК України, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання саме у розмірі частини доходів.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом першої інстанції обставин перебування на утриманні відповідача матері, дружини та малолітньої дитини, апеляційний суд визнає необґрунтованим, оскільки долучені відповідачем світлокопії документів містять інформацію про те, що відповідач має матір, дружину та дочку, проте це не свідчить про перебування вказаних осіб на утриманні саме ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про наявність у нього хвороби (злоякісне захворювання шкіри правого плеча) суд також не бере до уваги, оскільки виписка №5132 від 23.05.2024 свідчить про хірургічне видалення пухлини (а.с.57), а висновок ЛКК № 3 від 13.06.2024 свідчить про медикаментозну реабілітацію відповідача після оперативного втручання.

Проаналізувавши питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, наведені апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 05 лютого 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов