_____________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 947/1108/25
Провадження № 2-о/947/114/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ :

08 січня 2025 року представник заявника засобами поштового зв`язку звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів: трудової книжки серії та номер НОМЕР_1 , заповненої 20.08.1981 року на ім`я « ОСОБА_2 » російською мовою та Диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1981 року, виданого Комунальним закладом «Балтським педагогічним фаховим коледжом» на ім`я ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначала, що Управлінння пенсійного фонду України в Кіровоградській області заявнику було відмовлено у прийнятті документів та призначенні пенсії за віком, оскільки у трудовій книжці та ОСОБА_4 заявника були виявлені помилки у написанні імені. Зазначала, що в трудовій книжці ОСОБА_1 вказано невірно ім`я заявника, як « ОСОБА_1 » російською мовою, замість вірного « ОСОБА_1 ». У Дипломі заявника, виданим КЗ «Балтським педагогічним фаховим коледжом» невірно вказано ім`я заявника як « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_3 ». Внаслідок такої помилкової зміни імені заявника, виникли певні неузгодження між документом, що посвідчує особу (паспортом громадянина України) та правовстановлюючими документами, які були видані на ім`я заявника. Стверджує, що на даний час виникла об`єктивна потреба у зверненні до Головного Управління пенсійного Фонду України в Одеській області для призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 12 України «Про пенсійне забезпечення».

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цією заявою.

Ухвалою судді від 09 січня 2025 року відкрито окреме провадження по цій цивільній справі.

20.01.2025 року через систему «Електронний суд» від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи.

04.02.2025 року на електронну пошту суду від представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5 надійшла заява, в якій вона повідомила, що немає можливості прибути у судове засідання у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судове засідання, призначене на 06.02.2025 року, з`явилася заявник ОСОБА_1 , заяву підтримала, просила задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії та номер НОМЕР_3 , який виданий 03 січня 1997 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ДПІ у Приморському районі м. Одеси, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Любошівською сільською радою Одеської області 11.07.1984 року прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « ОСОБА_3 », запис зроблений російською мовою.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 01.06.1983 року Любашівським райвідділом РАЦС Одеської області, актовий запис №41, після реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Згідно трудової книжки заявника серія та номер НОМЕР_1 , заповненої 20.08.1981 року попереднє ім`я заявника вказано російською мовою « ОСОБА_3 », потім змінено на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до Диплома заявника серії та номер НОМЕР_2 від 01.07.1981 року, виданого Балтським педагогічним училищем прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « ОСОБА_3 ».

Згідно Відповіді КЗ «Балтський педагогічний фаховий коледж», дійсно ОСОБА_1 навчалася в Балтському педагогічному училищі на денному відділенні з 01.09.1979 року по 01.07.1981 року та отримала диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_2 , реєстраційний номер за книгою видачі дипломів НОМЕР_6 . За період навчання ОСОБА_3 академічна відпустка не надавалася.

Рішенням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 30.01.2024 року №60 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії. В рішенні зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , звернулася за призначенням пенсії за віком 24.01.2024 року. Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; після досягнення віку 65 років - за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років. Вік заявниці 61 рік. В ході розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно наданих документів. Страховий стаж ососи становить 19 років 2 місяці 20 днів. Зазначено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону заявниця набуде після досягнення 65-річного віку, з 28.05.2027 року та Рішення про відмову в призначенні пенсії може бути переглянуте у разі надання додаткових документів.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами.

Суд розглядає справи про встановлення факту, згідно до ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК (за Кодексом 2004 р.) Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Проаналізувавши п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, щодо її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо).

Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявниці важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.

З представлених заявником доказів вбачається, що доводи заявниці є законними та обґрунтованими. Розбіжності у написанні прізвища заявника виникли, ймовірно, внаслідок перекладу з російської мови.

Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об`єктивно, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню та необхідно встановити факт належності документів ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів: трудової книжки серії та номер НОМЕР_1 , заповненої 20.08.1981 року на ім`я « ОСОБА_2 » російською мовою та Диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1981 року, виданого Балтським педагогічним училищем на ім`я ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко