Справа № 341/1176/24
Провадження № 22-ц/4808/137/25
Головуючий у 1 інстанції ВАСИЛЬЦОВА Г. А.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Томин О.О.,

секретаря Шемрай Н.Д.,

з участю представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Дениса Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюк Олексій Орестович про розірвання договору дарування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Васильцовою Г.А. 29 жовтня 2024 року в м. Галич Івано-Франківської області, повний текст якого складено 08 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору дарування, мотивуючи тим, що 07 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюком О.О. посвідчено договір дарування між позивачем та його колишньою дружиною ОСОБА_1 належної йому трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . На думку позивача, вказаний договір дарування не відповідає вимогам закону та інтересам його неповнолітніх дітей та мав бути погоджений з його сестрою та матір`ю, а також із органом опіки та піклування, оскільки у вказаній квартирі проживали його дві дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка запевнила його, що у випадку укладення договору дарування квартири, йому буде придбано однокімнатну квартиру в гуртожитку і жодних претензій вона не матиме до нього, аліментів на дітей не вимагатиме, проте свої обіцянки ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку із чим рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29.02.2024 року шлюб розірвано, а 30.04.2024 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області відкрито провадження у справі про стягнення аліментів з нього. Вважає, що його колишня дружина вчинила відносно нього шахрайські дії.

Просив суд розірвати укладений між ним та ОСОБА_1 договір дарування квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., посвідчений 07 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюком О.О. та стягнути з відповідачки сплачений ним судовий збір та 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу вказуючи на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що укладаючи договір дарування, на якому наполягала ОСОБА_1 , мав містити умови, відповідно до яких він мав отримати кімнату в гуртожитку та мав бути звільнений від сплати аліментів. Про ці обставини було відомо нотаріусу ОСОБА_5 та враховуючи, що волевиявлення на дарування житла у позивача не було, нотаріус мав довести до відома що в такому випадку потрібно було складати іншу угоду. На думку апелянта договір дарування не відповідає вимогам закону та інтересам його неповнолітніх дочок, і в такому договорі порушено його волю. Ці обставини не були враховані судом, справа розглянута односторонньо і відповідно суд дійшов невірних висновків.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Позиція інших учасників справи:

Представник ОСОБА_1 адвокат Денис Т.Д. подав відзив на апеляційну скаргу.

Зазначає, що позивачем не надано доказів про те, що на час укладення оспорюваного правочину він був нездатний усвідомити зміст укладеного договору, який йому було роз`яснено нотаріусом, а вказані ним твердження спростовуються самим договором дарування, відповідно до якого всі істотні умови договору сторонами були погоджені, а сам договір підписаний.

Будь-які докази вчинення щодо позивача обману з боку відповідачки у матеріалах справи відсутні.

Вказує, що позивач мав намір на укладення саме договору дарування, а не іншого правочину. На виконання оспорюваного договору дарування позивачем із власної волі, добровільно було передано майно, що підтверджено самим договором дарування.Позивач самостійно подав заяву про відсутність проживання у квартирі дітей, яка є в матеріалах справи нотаріуса. Діти на сьогоднішній день продовжують проживати в квартирі. Жодного тиску на позивача при підписанні договору чи введення його в оману не було .

Заяви (клопотання) учасників справи:

Особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений, подав заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив що апеляційну скаргу підтримує.

Передставник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Денис Т.Д. апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена, її представництво забезпечено.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюк О.О.,в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюка О.О.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування:

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд прийшов до висновку, що будь-які докази вчинення щодо позивача обману з боку відповідачки у матеріалах справи відсутні. Позивач не довів, а суд не встановив існування обставин, які мають істотне значення, та щодо яких припустився помилки позивач під впливом обману. Крім того, жодного доказу, що в спірній квартирі були зареєстровані або проживали діти матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2023 року між позивачем та відповідачкою укладено договір дарування квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюком О.О. за реєстровим номером 2809, згідно якого ОСОБА_2 подарував квартиру ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8-10, 50-51).

За змістом п. 4 вказаного договору квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить дарувальнику ( ОСОБА_2 ) : частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 грудня 1993 року виконавчим комітетом Бурштинської міської Ради народних депутатів; частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.09.2016 року приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Чіпко Н.З.; 2/4 частини на підставі договору дарування, посвідченого 05.10.2016 року приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Чіпко Н.З.

В межах укладеного договору, ОСОБА_2 подав заяву приватному нотаріусу Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюку О.О., згідно якої ОСОБА_2 підтвердив факт, що у належній йому квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є спільною сумісною власністю, а є його особистою приватною власністю, не проживають та не зареєстровані малолітні та неповнолітні діти (а.с. 51 зворотний бік ).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.11-12).

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (а.с.13).

Статтями 626, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а також його обов`язковість для сторін договору.

Згідно вимог ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 202, ч.3 ст. 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Тобто, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Відповідно до ст. 727 ЦК України, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей.

Згідно пункту 12 договору дарування, сторони домовились, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину та укладається на вигідних для них умовах і не під впливом помилки, обману або насильства, і не є результатом впливу тяжких для дарувальника обставин, на момент укладення цього договору відсутні будь-які обмеження щодо обсягу їх цивільної дієздатності, не страждають на психічні розлади, які можуть вплинути на їх здатність усвідомлювати свої дії та/або керувати ними.

У пункті 16 вказаного договору, сторони підтверджують, що ними особисто прочитано увесь текст цього договору, а також, що укладання цього договору відповідає їх дійсним намірам і щодо кожної з умов договору заперечень немає і у тексті договору зафіксовані усі істотні умови, ними однаково розуміється значення, зміст, умови договору, його правові наслідки для кожної із сторін, права та обов`язки сторін за договором, про що свідчать їх особисті підписи на цьому договорі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_2 мав намір на укладення договору дарування, оскільки ним добровільно було передано майно ОСОБА_1 у дар, що підтверджено змістом самого договором дарування.

Доводи апелянта про те що ОСОБА_1 , укладаючи договір дарування, мав містити умови, відповідно до яких він мав отримати кімнату в гуртожитку та мав бути звільнений від сплати аліментів не заслуговують на увагу, бо особа набуває права на проживання у гуртожитку за певних умов, які визначені законом, в залежності від обставин, зокрема право на проживання у гуртожитках надається студентам викладачам, особам, які працюють на підприємствах тощо. Правом на позов про стягнення аліментів наділена особа, з якою проживають діти (один з батьків, опікуни, піклувальники) або установа, де перебувають діти. Стягнення аліментів на утримання дітей є способом захисту прав дітей і забезпечення їх на певний рівень утримання батьками, які мають такий обов`язок перед дітьми згідно Сімейного кодексу України і таке право не може бути поставлене в залежність від укладення договору дарування не на користь дітей, а іншої особи.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що двоє дітей, про яких зазначає позивач, народжені у шлюбі позивача і відповідачки, їх житлові права не порушені, оскільки вони проживають разом з матір`ю у квартирі, яка є предметом спору.

Оскільки суд першої інстанції дав оцінку доводам обох сторін та зазначив що докази про вчинення кримінального правопорушення з боку відповідачки щодо позивача у матеріалах справи відсутні, а позивач мав намір укласти договір дарування, позивачем з власної волі і добровільно передано майно, яке є предметом договору дарування, доказів про майнові права дітей у квартирі суду не подано, тому доводи апелянта про те, що укладення такого договору порушує інтереси його неповнолітніх дочок є необґрунтованими.

Так, наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду є обґрунтовані і підтверджені матеріалами справи та поясненнями учасників, підстави для розірвання договору дарування відсутні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити без змін. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 05 лютого 2025 року.