Справа № 538/2590/24
Провадження № 2/538/282/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2025 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря судового засідання Криворучко В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Лохвиця цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
ТОВ "Факторинг Партнерс" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 і просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 3663251 від 11.11.2021 року у розмірі 22 293,70 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказано, що 11.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3663251, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі 5500,00 гривень, а остання зобов`язалась повернути дані кредитні кошти, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. 26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс», було укладено Договір №26-07/2024, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3663251. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 3663251 від 11.11.2021, що підлягає стягненню з позичильника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 22 293, 70 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4950,00грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16 738,70 грн, заборгованість за комісіями - 605,00 грн.
Ухвалою суду від 02.01.2025 провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання позивач явку представника не забезпечив, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи з її обов`язковою участю відповідач не надала.
За обставин, викладених вище, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 11.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено Договір про споживчий кредит № 3663251, за умовами якого відповідач отримав кредит на наступних умовах: сума (загальний розмір) кредиту становить 5500,00 гривень (п. 1.2 Договору); кредит надається строком на 30 днів з 11.11.2021 року (п 1.3 Договору); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 11.12.2021 року (п 1.4 Договору); комісія за надання кредиту: 605,00 гривень, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. договору); проценти за користування кредитом: 2062,50 гривень, які нараховуються за процентною ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом ( п.п.1.5.2 Договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору); кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору). Такі ж відомості щодо розрахунку містить додатках №1 (Графік платежів), № 2 (Паспорт споживчого кредиту) до кредитного договору № 3663251 від 11.11.2021 року.
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 . Акцепт договору здійснила шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора.
За умовами укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з відповідачем у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом відповідача, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Укладений ТОВ «Міолан» з відповідачем договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).
Відповідно до пунктів 2.3.1, 2.3.2 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Строк продовження кредиту може становити 3, 7 та 15 днів з максимальним розміром комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3.00, 5.00 та 10.00 відповідно.
ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 5500,00 грн, що підтверджується довідкою від 13.11.2024 року щодо успішного проведення операції, дата проведення платежу: 11.11.2021; призначення платежу: Кошти згідно договору 3663251; сума платежу: 5500.00 гривень; платіжний метод: карта VISA; Номер карти: НОМЕР_1 ; банк картки отримувача: FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором про споживчий кредит № 3663251 від 11.11.2021 року належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідно до здійсненого ТОВ «Міолан» розрахунку складає 22 293, 70 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4950,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 16 738,70 грн, заборгованість за комісіями - 605,00 грн.
За умовами п. 3.2.6 кредитного договору передбачено право ТОВ «Міолан» як позикодавця відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» укладено Договір факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором ТОВ «Факторинг партнерс», а ТОВ «Факторинг партнерс» приймає належні ТОВ «Міолан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, ТОВ «ФК «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 3663251 від 11.11.2021 року на загальну суму 22 293, 70 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4950,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 16 738,70 грн, заборгованість за комісіями - 605,00 грн.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина
першастатті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другоїстатті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно дост. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється відвідповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання
та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Факторинг Партнерс», яке є правонаступником кредитодавця.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги та розрахунок заборгованості не спростувала, відзиву на позов не надала, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 3663251 від 11.11.2021 року в сумі 22 293,70 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Отже, як вбачається з положень ст. 137 ЦПК України, її дія поширюється тільки на витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.
Адвокати - це особи, які володіють спеціальними знаннями у сфері права і практичним досвідом ведення справ у суді, для яких захист і надання допомоги в захисті прав, свобод та інтересів інших осіб - професійне заняття.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.
Професійна допомога при розгляді цивільної справи в суді є надзвичайно важливою та необхідною гарантією реалізації, захисту та охорони прав та свобод людини і громадянина в Україні.
Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані іншою, ніж адвокат, особою, не
належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані в порядку ст.ст. 137, 141 ЦПК України.
На цьому акцентувала Велика палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022р. у справі №496/3134/19, де вона зауважила, що в малозначних справах представником може бути особа, яка досягла 18 років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 ЦПК України. Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокат. Проте поняття «надання професійної допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати. Натомість представництво у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом. У цій справі юридичну консультацію надав ФОП, який не є адвокатом. Тож у задоволенні клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу було відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Факторинг Партнерс» юридичну допомогу надавав ФОП ОСОБА_2 згідно Договору №02-09/2024-5 від 02.09.2024р., тому з огляду на наведене вище слід відмовити в компенсуванні витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя Лохвицького
районного суду Людмила ЦІМБОТА