Справа № 309/319/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2024 року у складі судді Ткач О.О., у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами укладено Типовий договір розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є споживання газу за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить зміна показників лічильника в сторону збільшення та підтверджується фінансовим станом.

Вказував, що позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу послуги з розподілу природного газу. В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів відповідачем не проведена оплата послуг розподілу природного газу, внаслідок чого за період січень 2020 року - жовтень 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 16 474,68 грн., про що свідчить розрахунок боргу та фінансовий стан абонента.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив стягнути на свою користь із ОСОБА_1 заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 16 474,68 грн.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2024 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» за адресою: 90400, Закарпатська область, м. Хуст, вул. Гойди, буд. 27, оскільки останній приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу шяхом вчинення ним дій, зокрема, щодо щомісячного споживання різних об`ємів природного газу, що підтверджується зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 та вбачається з розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу відповідачу, а також оплатою послуг з розподілу природного газу. Крім цього, зазначає, що беззаперечним доказом того, що відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу є Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, відповідно до якої власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є саме ОСОБА_1 . Звертає увагу, що норми спеціалізованого законодавства на ринку природного газу містять імперативний обов`язок власника повідомляти Оператора ГРМ про зміну власника та укладення нового договору новим власником, зокрема розподілу природного газу. Вказує, що оскільки споживач не звертався та не повідомляв про звільнення будинку, договір розподілу чи постачання природного газу не розривав, відтак відповідач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за договором розподілу чи постачання природного газу, які випливають з умов договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, тобто є оператором газорозподільної системи.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Стаття 38 Закону України «Про ринок природного газу» передбачає, що права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Частиною 3 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У відповідності до частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками.

Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно з пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Відповідно до п.5 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу.

Договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу (п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженогопостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498, в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу (п.п. 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

На письмову вимогу споживача оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Крім того, згідно з п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2498.

Пунктом 1.3 зазначеного типового договору передбачено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк.

Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За змістом п. 2.1 типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належних та допустимих доказів проживання та відповідно споживання житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 у період з січня 2020 року по жовтень 2023 року в будинку АДРЕСА_1 матеріали справи не містять, натомість відповідач відповідно паспортних даних значиться зареєстрованим за іншою адресою, а саме: смт. Рудне, Львівський район, Львівська область, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити факт того, що відповідач дійсно є споживачем природного газу за вищевказаною адресою у Закарпатській області.

Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав послуги з розподілу природнього газу за адресою споживання АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №349600672 від 09.10.2023 вбачається, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 01.06.2021 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер 295, виданого 01 червня 2021 року.

За вказаною адресою відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

З даних фінансового стану зазначеного рахунку вбачається споживання відповідачем відповідних обсягів природного газу. Крім цього, у ньому зазначено, що за вказаною адресою проживають 2 людей.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач у суді першої інстанції зазначав, що він зареєстрований та більшу частину періоду з 2020 року по даний час проживав у місті Львів, натомість за адресою, за якою надаються послуги з розподілу газу, останній проживав рідко.

Так, насправді відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №408789 від 17.01.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 29.03.2010.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наразі тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_1 , а також не заперечує, що з 2020 року він деякий період проживав за вказаною адресою, оскільки приїжджав до свого батька та доглядав за ним.

Окрім того, зі змісту відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем до суду першої інстанції, вбачається, що такий загалом зводиться до незгоди ОСОБА_1 щодо того, що саме він є споживачем послуг з розподілу природного газу та належним відповідачем у справі, оскільки господарем та власником будинку, якому надавалися послуги з розподілу газу, був його батько ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , натомість відповідач став власником вищевказаного будинку лише 01 червня 2021 року після оформлення належної йому спадшини.

З приводу вищенаведенего колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що батько відповідача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 21 жовтня 2020 року.

Відповідач ОСОБА_1 спадщину після смерті батька прийняв.

Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, з часу відкриття спадщини до ОСОБА_1 перейшли усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві щодо майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем не надано та матеріали справи не містять доказів, що у спірний період природний газ не постачався до належного йому будинку або постачався іншою газорозподільною організацією, з якою останній або попередній власник уклав відповідний договір і послуги якого сплачував. Відсутніми є також відомості про звернення відповідача або попереднього власника житлового будинку до позивача із заявами про відключення від споживання природного газу.

Відповідно до фінансового стану абонента №500188502 від 08.11.2023 та розрахунку заборгованості за надання послуги розподілу природного газу за період з січня 2020 року по жовтень 2023 року вбачається, що сума заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за адресою споживання АДРЕСА_1 становить 16474,68 грн.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем належними доказами доведено, що ним свої зобов`язання за договором виконано, а саме надано послуги з розподілу природного газа за адресою споживання АДРЕСА_1 , а споживачі які проживали у вказаному будинку користувалися наданими позивачем послугами, однак не виконували обов`язок по сплаті вартості прийнятих ресурсів, у зв`язку з чим виникла спірна заборгованість по оплаті послуг з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по жовтень 2023 року, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо пред`явлення позову до неналежного відповідача є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки з часу відкриття спадщини до ОСОБА_1 перейшли усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві ОСОБА_2 щодо майна за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема щодо несплаченої заборгованості за послуги з розподілу природного газу, яка існувала на момент його смерті та продовжувала збільшуватися після відкриття спадщини на вказане майно.

У зв`язку з цим, факт реєстрації відповідача за іншою адресою місце проживання та, відповідно, лише періодичного проживання за адресою надання послуг з розподілу природного газу правового значення для вирішення спору у даному випадку не мають з підстав, наведених вище.

Щодо доводів відповідача про те, що ним або його батьком договір розподілу природного газу не укладався та не підписувався, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки факт приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу підтверджено фінансовим станом абонента, в якому відображено зміну показників лічильника по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сторону збільшення, що свідчить про споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відносно наявного у матеріалах справи акту про припинення/обмеження газопостачання №4306 від 23 лютого 2023 року, складеного представниками АТ «Закарпатгаз», у якому зазначено причину наміру припинити/обмежити газопостачання те, що «господар не склав договір розподілу природного газу», то він не спростовує факт споживання природного газу вказаним дворогосподарством, а відтак і факт приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що з його змісту вбачається, що газопостачання за вищевказаною адресою припинено/обмежено не було, оскільки доступу до місця відключення від газопостачання немає.

Суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги матеріального права, які регулюють спірні правовідносини між сторонами, а також процесуального права, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно і неправомірно відмовив у заявленому позові.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявленого позову з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволеня позову на відповідача.

За подання позовної заяви позивачем сплачено 2684 грн. За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4026 грн. Загальний розмір судових витрат по справі становить 6710 грн., дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2024 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , адреса тимчасового місця проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (, адреса: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, буд.2) заборгованість за послуги з розподілу природного газу у розмірі 16 474,68 грн (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири гривні 68 коп.) та судовий збір у розмірі 6710 грн. (шість тисяч сімсот десять гривень) за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2025 року.

Головуючий:

Судді: