Справа № 346/6515/24
Провадження № 22-ц/4808/240/25
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А..

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

за участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 09 грудня 2024 року, у справі за заявою ОСОБА_1 : заінтересована особа Служба у справах дітей Коломийської міської ради про встановлення факту перебування дітей на утриманні батька,

в с т а н о в и в :

В грудні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв ОСОБА_2 , звернувся в суд з заявою, в якій просив встановити, що неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходяться на його утриманні.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 09 грудня 2024 року відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що із поданої заяви про встановлення факту, який має юридичне значення, вбачається спір про право.

Не погодившись з ухвалою суду з підстав порушення судом норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, не погоджується з висновком суду, що встановлення факту утримання неповнолітніх дітей може вплинути на права інших батьків, що тягне за собою наявність спору і тому не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження. Так, судом не досліджено того факту, що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю та заявником в одному житлі, що теж не врахував суд. Батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є заявник. Мати ОСОБА_4 не має спірних відносин з заявником, бо останній повністю та своєчасно виконує свої зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання спільної дитини.

Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалась.

В засідання апеляційного суду представник Служби у справах дітей Коломийської міської ради з невідомих причин не з`явився. При цьому враховуючи його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи не встановлено.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримали з викладених у ній мотивів, просили оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів, а також вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Звертаючись з заявою про встановлення юридичного факту, ОСОБА_1 просив встановити факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, оскільки такий факт має для заявника юридичне значення та необхідне йому для подальшого вирішення питання щодо звільнення з військової служби або проходження військової служби у тилових частинах на підставі пп. «г» п. 3 ч.5 ст. 26 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як підтверджується з копій свідоцтв про народження дітей батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , батьками неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають разом з заявником в АДРЕСА_1 . Крім того, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 на підставі рішення Червоноградського міського суду від 25 січня 2019 року, заборгованість станом на 04 листопада 2024 року відсутня.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У частині шостій статті 294 ЦПК України встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, врахував, що встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника може мати негативні наслідки для ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як матерів дітей. Більше того вказані особи не були залучені до участі в справі, а тому встановити їх відношення до вказаних обставин не видається можливим.

З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків утримання дитини, то зазначене питання не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні. Тому в цій справі наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні (утриманню) дітей та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України). Такий факт не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

До схожих висновків прийшов Верховний Суд в постанові від 18 жовтня 2024 року у справі № 613/1674/23.

Доведення факту утримання дитини батьком стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

За таких обставин факт перебування на утриманні ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим суд обгрунтовано відмовив у відкритті провадження в цій справі.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом не враховано, що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовує того, що рішення у вказаній справі може вплинути на батьківські права інших осіб. При цьому незважаючи на смерть біологічного батька ОСОБА_3 , усиновлення заявником не ініціювалось. Разом з тим саме рішення суду про усиновлення дітей підтверджує виникнення обов`язку щодо утримання цих дітей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права при вирішенні по суті цього питання. А отже підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 09 грудня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 05 лютого 2025 року