Справа № 352/2656/24
Провадження № 2/352/124/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бігун Вікторія Петрівна, до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно,

у с т а н о в и в :

Представник позивача в жовтні 2024 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила визнати за позивачкою право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_2 .

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що будинковолодіння АДРЕСА_2 належало членам колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 233 від 19.12.1989. Однак, дід позивачки ОСОБА_3 за життя не зареєстрував право власності на будинковолодіння, правовстановлюючий документ відсутній. Загальна вартість будинковолодіння на цей час становить 141129 грн. Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_3 голова двору, його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 . Ці троє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/3 частині. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частину будинковолодіння, яку прийняли ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як спадкоємці за законом першої черги у порядку ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 належну їй частину будинковолодіння успадкував син ОСОБА_2 , який став власником усього будинковолодіння. Останній 09.10.2002 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне йому майно заповів позивачці. Після смерті ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом успадкувала спірне будинковолодіння в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове будинковолодіння на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 приватний нотаріус Колтун Б. М. відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом.х

Представник позивача в поданій до суду заяві просила справу розглянути без участі сторони, позов підтримала та просила його задоволити.

Відповідач у поданій до суду заяві не заперечував щодо задоволення позову за умови доведення його належними та допустимими доказами, просив справу розглянути без участі свого представника.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що будинковолодіння АДРЕСА_2 належало членам колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 233 від 19.12.1989 (а.с.17-18).

Однак, право власності на будинковолодіння не зареєсі троване, правовстановлюючий документ відсутній, що підтверджується довідкою Івано-Франківського ОБТІ від 14.01.2025 № 00070 (а.с.55).

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_3 голова двору, його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 . Ці троє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.), яким колгоспні двори ліквідовані, проживали однією сім`єю в цьому колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/3 частині.

Майно колгоспного двору відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16) ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частину будинковолодіння, яку прийняли ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як спадкоємці за законом першої черги у порядку ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, однак офіційно не оформили свої спадкові права.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11) ОСОБА_4 належну їй частину будинковолодіння успадкував син ОСОБА_2 у порядку ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, ставши власником усього будинковолодіння, але спадщину не оформив.

Указані обставини підтверджуються інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с.47-48).

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги були, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого (ст. 529 ЦК УРСР).

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті свого дядька (рідного брата матері) ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12), позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом від 09.10.2002, посвідченим секретарем виконкому Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.13), успадкувала спірне будинковолодіння в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.59).

Ринкова вартість будинковолодіння на цей час становить 141129 грн (а.с.30).

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Як передбачено ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове будинковолодіння приватний нотаріус Колтун Б. М. відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Оскільки позивачка позбавлена можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку, суд визнає за нею право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після померлого дядька.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1216, 1218, 1223, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бігун Вікторія Петрівна, до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 141129 грн у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 09.10.2002 секретарем виконкому Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлого ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: Тисменицька міська рада, вул. Галицька, 17, м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, .

Повне судове рішення складене 06.02.2025.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ