Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5097/24 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 69 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Павицької Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу №279/5097/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Волкової Н.Я. у місті Коростені,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 .

Відповідачка заперечила проти розірвання шлюбу із позивачем, вважала за можливе його збереження та просила надати їм строк на примирення тривалістю у шість місяців.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2024 року на підставі клопотання відповідачки надано сторонам термін для примирення строком на шість місяців, зупинено провадження у справі до 27 березня 2025 року (а.с.24).

Не погоджуючись із ухвалою суду про зупинення провадження, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де просить її скасувати.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена судом із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що судом у порушення вимог закону не було направлено копію клопотання ОСОБА_2 про надання сторонам строку для примирення і зупинення провадження, у зв`язку із чим він був позбавлений права подання заперечень і додаткових пояснень з цього приводу.

Наполягає на тому, що шлюб між ним та відповідачкою носить формальний характер, спільних дітей не мають, спір про поділ майна відсутній, а тому немає підстав для надання їм шестимісячного строку для примирення.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Право на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів для усіх фізичних та юридичних осіб гарантовано Конституцією України.

Із матеріалів справи убачається, що позивач звернувся з вимогами про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між сторонами 18 жовтня 2016 року (а.с.6).

ОСОБА_1 посилався на те, що сторони не зійшлись характерами під час спільного проживання однією сім`єю, відбулася втрата розуміння, любові та поваги один до одного, спільних дітей не мають, а також зазначив про неможливість примирення сторін.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

26 вересня 2024 року до місцевого суду надійшло письмове клопотання від ОСОБА_2 про призначення подружжю строку для примирення. Відповідачка його мотивувала тим, що між ними не припинено ведення спільного господарства, здійснюється опікунство над малолітньою ОСОБА_3 .

Крім того, зазначала, що має намір зробити все від неї можливе для збереження сім`ї та продовження подальшого спільного життя подружжя, яке б не суперечило їх інтересам та інтересам малолітньої дитини (а.с. 19).

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2024 року надано сторонам термін для примирення строком на шість місяців і зупинено провадження у справі до 27 березня 2025 року (а.с.24).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, свій висновок мотивував, що виходячи з конституційного положення про державний захист сім`ї і вимог Сімейного кодексу України, беручи до уваги, що відповідачка заперечує проти розірвання шлюбу, вважає за необхідне надати подружжю строк для примирення тривалістю шість місяців.

Право на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів для усіх фізичних та юридичних осіб гарантовано Конституцією України.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду.

Суди повинні використовувати надану законом можливість вживати заходів для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Із матеріалів справи убачається, що відповідачка заперечує щодо задоволення позову та наполягає на можливість збереження шлюбу та примирення між сторонами.

Статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави, за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі зокрема, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення (пункт 4 частини 1 статті 251 ЦПК України).

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

При цьому, відповідно до частини 7 статті 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що:

«примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Суд першої інстанції по даній справі визнав можливим примирення сторін, оскільки відповідачка звернулася до суду з відповідною заявою, та зупинив провадження у справі на строк, який не перевищує встановлений частиною сьомою статті 240 ЦПК України термін.

Колегія суддів зазначає, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін ( стаття 12 ЦПК України).

За приписами вказаної правової норми учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу і сприяє його учасникам в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Пунктом 3 частини 1 статті 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Як убачається із матеріалів справи, 26 вересня 2024 року надійшло до суду письмове клопотання відповідачки про надання сторонам строку для примирення і зупинення провадження у справі ( а.с. 19), але позивач не був належним чином повідомлений про його надходження та не надано можливість подати свої заперечення, доводи чи міркування, як це передбачено процесуальним законом, чим порушені його права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Отже, ухвала місцевого суду від 27 вересня 2024 року про зупинення провадження постановлена із порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а матеріали справи, у відповідності пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 258, 367, 368, 369, 374, 379, 381-382, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2024 року скасуватиі направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді