РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 17 червня 2006 року виконавчим комітетом Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №5, стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 2300 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2006 року. Під час перебування у даному шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом останнього року стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, мають різні погляди на життя та на ведення спільного господарства, через що постійно виникають непорозуміння. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.12.2024 відкрито провадження по даній справі. Призначено судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остапенко М.В. в поданій заяві просила розглянути справу у її та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідно до частини другої ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 17.06.2006 року, який зареєстрували виконавчим комітетом Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 10,11).

Суд приймає подані позивачем докази на підставі яких встановлені обставини справи та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

У відповідності до положень ст. ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 55 СК України врегульовано, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

У відповідності із ст. ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, відповідно до якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За правилами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи чітку позицію позивача щодо необхідності розірвання шлюбу, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, відсутність підстав для примирення сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, шлюб між сторонами носить формальний характер.

Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як відповідач позов визнав повністю та визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Питання про судові витрати необхідно вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого ним при подачі позову. Решта 50 відсотків судового збору, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини: пункт 95рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункт 80рішення у справі «Двійних проти України» (Заява № 72277/01). ), пункт 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у випадку, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents проти Латвії (заява 58442/00) вказано, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як виявилося, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих потреб суду мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інші витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, оформлені в установленому порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою або іншим банківським документом банку, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, представником позивача адвокатом Остапенко М.В. суду надано лише попередній розрахунок до Договору №68 від 27.11.2024 (а.с. 12) та квитанцію на суму 2300 грн. (а.с. 13) та будь-якого договору про надання правничої допомоги суду не надано.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.06.2006 року у виконавчому комітеті Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №5.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 з державного бюджету 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя