Справа № 307/391/25
Провадження № 2/307/105/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про передачу справи на розгляд за підсудністю
05 лютого 2025 року м. Тячів
Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в інтересах якої діє представник - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , громадянин Румунії який проживає за адресою: АДРЕСА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Визначаючи підсудність даного спору з двома позовними вимогами, як вбачається зі змісту позову, позивачка посилається на положення ч.2 ст. 28 ЦПК України.
Позивачка також констатує, що позовна заява про розірвання шлюбу та стягнення аліментів подана за фактичним місцем її проживання та перебування разом з малолітніми дітьми, в даному випадку в с. Велика Уголька, а тому на її думку справа підсудна Тячівському районному суду Закарпатської області.
Визначаючи територіальну підсудність даної справи, суд виходить з наступних норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, за загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 28 ЦПК України визначено перелік підстав для обрання позивачем підсудності.
Згідно ч.1 ст. ст. 28 ЦПК України, щодо позовів про стягнення аліментів визначено, що такі можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача .
При цьому згідно ч.2 ст. 28 ЦПК України на положення якої при виборі підсудності посилається позивачка передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
В обох випадках, законодавець визначив підсудність, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви та підтверджується наданою на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру інформацією, зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивачки, являється с. Рудківці, Стрийського району, Львівської області, яке не перебуває під територіальною юрисдикцією Тячівського районного суду Закарпатської області, та належить до юрисдикції Стрийського районного суду Львівської області.
Посилання ж позивачки на адресу її фактичного місця проживання відповідно до довідки №11 від 13.01.2025 року виданої виконкомом Углянської сільської ради, є АДРЕСА_2 не може бути підставою для визначення підсудності даної справи саме за Тячівським районним судом Закарпатської області з наступних підстав.
Відповідно до п. 2, 12 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні - реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
- витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.
Відповідно до висновків Об`єднаної палати КЦС Верховного Суду від 24.06.2024 року у справі №554/7669/21 положення частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місяця проживання або перебування фізичної особи - позивача. Тому позови, наведені у частині першій статті 28 ЦПК України, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.
Окрім цього, як вбачається з позовної заяви, відповідач по справі являється громадянином Румунії, і не має на території України зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи місця перебування, що стверджується наданою на запит суду відповіддю №1092602 від 04.02.2025 та останнє відоме місце перебування якого в Україні, зазначено адресу реєстрації місця проживання позивачки - АДРЕСА_1 , з цих підстав суд не вправі визначати територіальну підсудність за Тячівським районним судом за загальним правилом передбаченим ст. 27 ЦПК України.
Положеннями ст. 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
За таких обставин, вважаю, що дана справа територіально не підсудна Тячівському районному суду Закарпатської області, оскільки підстави для пред`явлення даного позову саме до Тячівського районного суду Закарпатської області по територіальній підсудності, відсутні.
За змістом ч. 9 ст. 187 ЦПК України, яка регулює питання відкриття провадження у справі, в разі встановлення, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).
Враховуючи викладене та вимоги ст.ст.27, 28, 497 ЦПК України, оскільки підстав для застосування альтернативної підсудності не вбачається, зважаючи, що сторони не мають в межах територіальної юрисдикції Тячівського районного суду Закарпатської області зареєстрованого місця проживання та перебування, відтак дану справу необхідно передати за підсудністю на розгляд до Стрийському міськрайонному суду Львівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить зазначений спір.
У відповідності до положень ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Керуючись ст. ст. 27, 28, 30, 31, 260, 261, 352-354, 497 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.М. Бряник