ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Черкаси

Справа № 695/1760/24
Провадження № 22-ц/821/306/25
категорія 304090200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І, Новікова О.М.

за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: Блізнєцов Євгеній Анатолійович,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 року (ухваленого під головуванням судді Ушакової К.М. в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 08 листопада 2024 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

03 травня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 10.12.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №0869-8741.

Кредитний договір у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А648 для підписання кредитного договору №0869-8741 від 10.12.2021, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 15 600,00 грн; строк кредитування 300 календарних днів, процентна ставка 3,00% на день.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №02/10/2021, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до п. 3.1.3. договору факторингу, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників.

01 серпня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було підписано реєстр боржників №5, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступив (передав) на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами згідно реєстру, в, тому числі, за кредитним договором №0869-8741 від 10.12.2021.

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 25.04.2024 утворилась загальна сума заборгованості у розмірі 71 126,98 грн., яка складається з: 15 287,20 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 55 839,78 грн - прострочена заборгованість за процентами.

На підставі наведеного, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021 у розмірі 71 126,98 грн, а також судові витрати у розмірі 3 028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 17 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» суму заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021 у розмірі 71 126,98 грн, з яких 15 287,20 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 55 839,78 грн - прострочена заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» судовий збір в розмірі 3 028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи встановлені судом обставини, оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, суд дійшов висновку, що позивачем доведено порушення позичальником умов кредитного договору, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021 у загальному розмірі 71 126,98 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, зокрема, стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, а також заперечення сторони відповідача з приводу розміру правової допомоги, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, оскільки суд вважав, що позивачем не були дотримані критерії розумності їх вартості з огляду на категорію справи. Тому, на думку суду, розмір правничої (правової) допомоги має бути зменшений та визначений у розмірі 5 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

25 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи оскаржуване рішення неправомірним, винесеним із грубим порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірні відносини за кредитним договором №0869-8741 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем виникли 10 грудня 2021 року, тобто значно пізніше ніж укладено договір факторингу №02/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином.

Водночас, підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/14 від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20 та постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2042/20, вважає, що ТОВ «Факторинг Партнерс» не довело порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором №0869-8741 від 10 грудня 2021, який укладений після відступлення ТОВ «Укр Кредит Фінанс» права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Факторинг Партнерс», а тому на думку сторони відповідача підстави для задоволенні позову відсутні.

Вказує, що матеріали справи не містять в собі жодного доказу, який би підтвердив надання відповідачу електронного підпису з одноразовим ідентифікатором А648, відтак, не можливо встановити дійсність погодження відповідачем актуальних умов споживчого кредитування, розмір процентної ставки, тощо.

Докази, долучені позивачем до матеріалів справи, не завірені належним чином, що унеможливлює встановити допустимість вказаних доказів.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 13 січня 2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» заперечує щодо задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, вважаючи оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, а доводи скаржника є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обгрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину, у зв`язку із чим товариство просило в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 року без змін.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.12.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №0869-8741. Вказаний договір підписано електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) номер пароля А648.

За умовами договору, кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (п. 2.1.договору).

Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 15600,00 грн, який надається позичальнику шляхом перерахування грошової суми позичальнику. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту: стандартна процентна ставка 3 % за кожен день користування кредитом (п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.6. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит, проценти за користування кредитом та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо така буде) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п.2.8. цього договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах відкриття кредитної лінії, що затверджені кредитодавцем та діють на дату цього договору.

Відповідно до п. 2.8. договору, строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 05.10.2022) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 7.1. договору, цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця (https://kreditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Перерахування грошових коштів відповідачу за договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021 у сумі 15600,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім».

Крім того, разом з договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021 відповідачем було підписано шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором А648, паспорт споживчого кредиту та Правила відкриття кредитної лінії.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №02/10/2021, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до п. 3.1.3. договору факторингу, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників.

01 серпня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було підписано реєстр боржників №5, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступило (передало) на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі, за кредитним договором №0869-8741 від 10.12.2021.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №5 до договору факторингу №02/10/2021 від 28.10.2021, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0869-8741 від 10.12.2021: 15 287,20 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 35 660,68 грн - прострочена заборгованість за процентами.

У подальшому, ТОВ «Факторинг Партнерс» здійснило нарахування відсотків за договором у межах строку дії кредитного договору, а саме до 05.10.2022.

Заборгованість за договором станом на 25.04.2024 становить 71 126,98 грн, з яких: 15 287,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, 55 839,78 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із наведеного слідує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.12.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір відкриття кредитної лінії №0869-8741, у формі електронного документу, який було підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) номер пароля А648. (а.с. 5-8).

Разом з договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021 відповідачем було підписано шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором А648, паспорт споживчого кредиту та Правила відкриття кредитної лінії.

З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Отже, із наведеного слідує, що відповідачка уклала із ТОВ «Укр Кредит Фінанс» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором А 648), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

Виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» обов`язку щодо надання грошових коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с. 21), відповідно до якої ОСОБА_1 було здійснення перерахування грошових коштів за договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021 у сумі 15600,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять в собі жодного доказу, який би підтвердив надання відповідачу електронного підпису з одноразовим ідентифікатором А648, що унеможливлює встановлення дійсності погодження відповідачем актуальних умов споживчого кредитування, розміру процентної ставки, тощо, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи міститься Моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі ( а.с. 19), згідно якого вбачається, що вхід до особистого кабінету та створення заявки відбулося з посилання на номер телефону та електронну пошту, належні відповідачу. Належність номеру телефона відповідачу підтверджується також і зазначенням даного номеру у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі.

Отже, із наведеного слідує, що кредитні кошти позичальнику надавалися згідно умов укладеного договору про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021, зобов`язання відповідачем належним чином виконані не були, тому існує заборгованість яка згідно розрахунку становить 71 126,98 грн, з яких: 15 287,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, 55 839,78 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, і яка стороною відповідача не спростована.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що докази, долучені до матеріалів справи не завірені належним чином, що унеможливлює встановлення допустимості вказаних доказів, є необгрунтованими, оскільки подані докази були предметом дослідження у суді першої інстанції і стороною відповідача не піддавалися сумніву.

Крім того, стороною відповідача клопотання про витребування оригіналів даних доказів в суді першої інстанції та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не заявлялось.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається на те, що спірні відносини за кредитним договором №0869-8741 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем виникли 10 грудня 2021 року, тобто значно пізніше ніж укладено договір факторингу №02/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином та вважає, що позивач не набув права вимоги до відповідача за договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема п. 1 ч. 1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі, виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №02/10/2021, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до п. 3.1.3. договору факторингу, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників.

01 серпня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було підписано реєстр боржників №5, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступило (передало) на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі, за кредитним договором №0869-8741 від 10.12.2021.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №5 до договору факторингу №02/10/2021 від 28.10.2021, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0869-8741 від 10.12.2021: 15 287,20 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 35 660,68 грн - прострочена заборгованість за процентами.

Враховуючи вищевикладене, позивач на підтвердження своїх вимог надав суду належні докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, договір факторингу стороною відповідача в судовому порядку не оскаржувався, є чинним, а отже право вимоги за договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс» на законних підставах. Такий договір факторингу сторонами не розривався, тому підлягає до виконання.

Скаржником розмір заборгованості не оспорюється, своїх розрахунків відповідачем не наведено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведення позивачем порушення позичальником умов кредитного договору, у зв`язку із чим обгрунтовано стягнув із відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №0869-8741 від 10.12.2021 у загальному розмірі 71 126,98 грн.

Інші доводи, наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 року, судові витрати слід залишити за відповідачем.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков