Справа № 154/2064/24 Головуючий у 1 інстанції: Пустовойт Т. В.
Провадження № 22-ц/802/158/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача Лисенка М. П.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 24 квітня 2022 року на автодорозі між селами Охнівка та Овадне Володимир-Волинського району з вини відповідача ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом мотоциклом марки «ІЖ-Ю-5К» державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого сам ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир мотоцикла ОСОБА_3 помер від отриманих травм на місці пригоди.

Право на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника набула дружина загиблого ОСОБА_3 ОСОБА_4 , яка діє в інтересах дітей сина ОСОБА_5 2016 року народження та дочки ОСОБА_6 2017 року народження. Крім того право на отримання відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання, набула ОСОБА_7 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Отже, відповідач ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Позивач також вважає, що відповідач порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відомості про кримінальне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 з попередньою правовою кваліфікацією за частиною 2 статті 286 КК України та було розпочато досудове розслідування.

Позивач зазначив, що відповідач має нести відповідальність за смерть особи незалежно від того, чи були його дії протиправними.

Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог статті 35, пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» 30 травня 2022 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах дітей сина ОСОБА_5 2016 року народження та дочки ОСОБА_6 2017 року народження, через свого представника ОСОБА_8 звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника (до 14 років) у розмірі 234 000,00 грн. Також 30 травня 2022 року ОСОБА_7 , через свого представника ОСОБА_9 звернулася до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання, у розмірі 22 510 грн.

Водночас 27 травня 2022 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах дітей сина ОСОБА_5 2016 року народження та дочки ОСОБА_6 2017 року народження, через свого представника ОСОБА_8 відповідно до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» звернулася до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

За результатами звернення представників потерпілих та розгляду їхніх заяв, позивачем було відкрито регресну справу № 84423.

Позивач на виконання вимоги статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» на підставі довідки № 1 від 21 листопада 2022 року, наказу № 3/11488 від 21 листопада 2022 року, довідки № 2 від 21 листопада 2022 року, наказу № 3/11678 від 22 листопада 2022 року, довідки № 3 від 23 листопада 2022 року, наказу № 3/11829 від 25 листопада 2022 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілим у загальному розмірі 256 510,00 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилась на підставі наказу про відшкодування шкоди, відповідно до якого МСТБУ здійснило регламентну виплату.

Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача в його користь суму завданої шкоди в порядку регресу, пов`язаною з регламентною виплатою, у розмірі 256 510 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 847,65 грн.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 листопада 2024 року у цій справі у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

У судовому засіданні представник позивача МТСБУ адвокат Лисенко М. П. апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нечай Ю. М. апеляційну скаргу заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Лисенка М. П. та представника відповідача адвоката Нечая Ю. М., суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для відшкодування шкоди в порядку регресу з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача МТСБУ немає, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

За матеріалами справи судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000200 від 24 квітня 2022 року були внесені відомості щодо ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією за частиною 2 статті 286 КК України (а. с. 11).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 право на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника набула дружина загиблого ОСОБА_3 ОСОБА_4 , яка діє в інтересах дітей сина ОСОБА_5 2016 року народження та дочки ОСОБА_6 2017 року народження, право на отримання відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання, набула ОСОБА_7 .

Також судом встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

27 травня 2022 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах своїх дітей сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 , через свого представника ОСОБА_8 відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. В повідомленні зазначено, що 24 квітня 2022 року у селі Стенжаричі Володимир-Волинського району Волинської області сталася дорожньо-транспортна пригода з вини невідомого водія, який керував мотоциклом марки «ЇЖ- Юпітер» державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого загинув пасажир ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 19).

30 травня 2022 року потерпіла ОСОБА_4 , яка діє в інтересах дітей сина ОСОБА_5 2016 року народження та дочки ОСОБА_6 2017 року народження, через свого представника ОСОБА_8 звернулася до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника (до 14 років) у розмірі 234 000,00 грн.

Також 30 травня 2022 року ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_9 звернулася до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання, у розмірі 22 510 грн (а. с. 18).

24 листопада 2022 року Моторно (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування на суму 140 400,00 грн та на суму 22 510,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 936307 та № 936313 від 23 листопада 2022 року (а. с. 36, 37).

За результатами звернення представників потерпілих та розгляду їхніх заяв позивачем було відкрито регресну справу № 84423 від 25 листопада 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Як передбачено статтею 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 27.1 статті 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Як передбачено статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Таким чином, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у дорожньо-транспортний пригоді особі, а саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі статтею 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, позивач МТСБУ зазначив, що страхове бюро виплатило кошти на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24 квітня 2022 року.

Позивач також вказав, що саме відповідач ОСОБА_2 спричинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , а тому саме ОСОБА_2 повинен відшкодувати позивачу заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в порядку регресу.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Проте будь-яких доказів на підтвердження того, що саме відповідач ОСОБА_2 спричинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , позивач суду не надав.

Натомість згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , внесеного в ЄРДР за № 0000200 від 24 квітня 2022 року, ОСОБА_2 обвинувачується в допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння і не має права на керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого статтею 287 КК України. У цьому обвинувальному акті також зазначено, що ОСОБА_3 , який керував мотоциклом, порушив Правила дорожнього руху та допустив зіткнення з перешкодою у вигляді споруди з автомобільних шин з піском (штучного блокпосту), внаслідок чого сам ОСОБА_3 загинув, а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а. с. 66-70).

Судом першої інстанції правильно звернуто увагу на те, що саме під час розгляду кримінальної справи суд при ухваленні вироку або орган досудового розслідування або прокурор при закритті кримінального провадження з підстав, передбачених законом, повинні встановити та відобразити у відповідному вироку чи постанові наявність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 24 квітня 2022 року, та фактом смерті потерпілого ОСОБА_3 , наявність або відсутність обставин непереборної сили, що спричинили дорожньо-транспортну пригоду, відсутність в діях потерпілого під час дорожньо-транспортної пригоди будь-якого умислу, оскільки відповідно до частини 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду лише якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а вказані обставини у відповідно до положень статті 91 КПК України, відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач суду не довів того, що відповідач ОСОБА_10 спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у зв?язку з чим останній несе відповідальність по відшкодуванню в порядку регресу заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди в порядку регресу з врахуванням того, що обов`язковою умовою для відшкодування такої шкоди є встановлена та доведена вина особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 листопада 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді