Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1658/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Васільєва С.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Красилівської міської ради Хмельницької області, Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області про скасування свідоцтва на право власності на житло, визнання права власності на квартиру в порядку приватизації,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять:

- скасувати свідоцтво на право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 28.12.2002, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації квартири.

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації квартири.

В обґрунтування позову зазначають, що в травні 1980 року спільним засіданням заводського комітету профспілки і адміністрації Красилівського заводу металовиробів для них надано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , де вони зареєстровані та проживають до цього часу.

В 2002 році вказана квартира відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» була передана їм у приватну власність.

28.12.2002 комісією по приватизації при Красилівській райдержадміністрації їм видано Свідоцтво №186 на право власності на житло.

28.12.2002 Красилівським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Красилівської міської ради «Про перейменування вулиць в м. Красилові» №26 від 2008-04-17 вирішено перейменувати (п. 1.4) вулицю Фрунзе на вулицю ім. Василя Стуса.

Водночас, у виданому Свідоцтві №186 від 28.12.2002 на право власності на квартиру вказана квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та вказано, що така дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до довідки, виданої начальником сектору містобудування та архітектури Красилівської міської ради, у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва адреса багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 відсутня, а також відсутній будинок за адресою АДРЕСА_3 згідно Генерального плану міста Красилів.

Позивачі зазначають, що на заяви ОСОБА_3 щодо внесення виправлення назви вулиці у Свідоцтві №186 від 28.12.2002 на право власності на квартиру до Красилівської міської ради та Хмельницької районної державної адміністрації їй відмовлено.

Видача свідоцтва на право власності на квартиру у неіснуючому будинку порушує право на отримання у приватну власність наданого у 1980 році житла, яке перебуває у користуванні до цього часу.

15.10.2024 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.11.2024 залучено до участі у справі у якості співвідповідача Хмельницьку району державну адміністрацію Хмельницької області.

Ухвалою суду від 13.01.2025 підготовче провадження закрите і справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивачів подала до суду заяву, у якій просить засідання провести за її відсутності та без участі позивачів, позовні вимоги підтримують. Також вказує, що наявність свідоцтва про право власності у неіснуючому будинку є перешкодою для отримання у власність наданого житла.

Представники Красилівської міської ради та Хмельницької районної державної адміністрації до суду надіслали заяви, в яких просить розгляд справи проводити без їх участі, покладаються на розсуд суду.

Від Красилівської міської ради також надійшли письмові пояснення, в яких вказується, що до приватизаційної комісії Красилівської міської ради з метою приватизації зазначеної в позові квартири позивачі не зверталися. Красилівська міська рада не заперечує та не оспорює право власності позивачів на квартиру АДРЕСА_2 .

Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи за відсутності сторін.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Місце проживання позивачів, згідно копій паспортів, зареєстровано у квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно довідки первинної організації профспілки авіабудування та машинобудування України в ТОВ «Красилівський агрегатний завод» від 17.11.2023, вона видана ОСОБА_1 про те, що її сім`ї в складі 3 чоловік спільним засіданням заводського комітету профспілки і адміністрації Красилівського заводу металовиробів, протокол №8 від 21.05.1980, надано двох кімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

28 грудня 2002 року комісією по приватизації при Красилівській райдержадміністрації видано Свідоцтво №186 на право власності на житло (квартиру), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Красилівським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності на підставі вказаного свідоцтва про право власності (оскільки реквізити запису у реєстрову книгу збігаються) позивачам виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення Красилівської міської ради Про перейменування вулиць м. Красилові № 26 від 2008-04-17 вулицю Фрунзе перейменовано на вулицю ім. Василя Стуса.

Із довідки сектору містобудування та архітектури Красилівської міської ради встановлено, що у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва адреса багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 відсутня, також згідно Генерального плану міста Красилів відсутній будинок за адресою: АДРЕСА_5 . Проінформовано, що в свідоцтві на право власності на житло допущено помилку, а саме: замість АДРЕСА_6 , зазначено АДРЕСА_3 .

Згідно відповіді Красилівської міської ради № Л/1051/08-29/24 від 12.07.2024 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність повноважень у Красилівської міської ради Хмельницької області, як органу місцевого самоврядування, для виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло, оскільки зазначене свідоцтво видане Комісією по приватизації при Красилівській райдержадміністрації, та рекомендовано звернутися до Хмельницької райдержадміністрації, до якої було приєднано Красилівську райдержадміністрацію (розпорядження КМУ від 16.12.2020 року № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій»).

Згідно відповіді Хмельницької районної державної адміністрації від 02.08.2024 ОСОБА_1 було відмовлено у внесені змін у Свідоцтво на право власності на житло, оскільки Хмельницька районна державна адміністрація не має повноважень для внесення змін у свідоцтво про право власності на житло, видане у 2002 році.

Надаючи правову оцінку спірним праавовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим, а саме: повинно реально відновлювати наявне порушене, оспорене або невизнане право, такий спосіб має відповідати характеру правопорушення та цілям судочинства та не може суперечити принципу верховенства права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Згідно ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).

Суд також звертає увагу на практику ЄСПЛ, яка є частиною національного законодавства. Так, згідно пункту 71 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Судом із досліджених доказів встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 28.12.2002 помилково зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві власності квартира по АДРЕСА_3 , оскільки такої вулиці не існувало та не існує.

У той же час, згідно досліджених доказів позивачі достовірно є власниками спірної квартири (технічний паспорт виготовлено самі на підставі такого дефектного свідоцтва).

Враховуючи неможливість виправлення такої помилки, наведене свідчить про незаконність такого свідоцтва та наявність підстав для його скасування.

Щодо позовних вимог в іншій частині, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

У постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/18384/15 зроблено правовий висновок, відповідно до якого позов про визнання права власності може пред`явити винятково власник такого майна. Відповідний позов пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами. Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на належне власнику майно за допомогою підтвердження у судовому порядку факту належності йому спірного майна на праві власності. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій від третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

При цьому, застосування такого способу захисту прав, як звернення з позовом про визнання права на речові права, можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов`язальних відносинах.

Оскільки відповідачі не перебувають у зобов`язальних відносинах із позивачами, водночас належність спірного майна їм підтверджується доказами (дефектність окремих, а саме свідоцтва, не може бути усунута не в судовому порядку), судом не встановлено підстав, що перешкоджали б у визнанні права власності квартири за позивачами.

Оцінивши наведені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідачів, які проти позову не заперечували, будь - яких дій, які б порушували право позивачів, не вчиняли.

Тому, керуючись такими засадами цивільного судочинства як справедливість та верховенство права, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідачів. Судові витрати у виді судового збору необхідно покласти на позивача .

Керуючись 321, 328, 346, 393 ЦК України, ст.81,89, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Скасувати свідоцтво на право власності на житло № НОМЕР_1 від 28.12.2002, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації квартири.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації квартири.

Судові витрати у виді судового збору покласти на позивачів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повне найменування сторін:

Позивачі:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачі:

Красилівська міська рада Хмельницької області; адреса: 31000, площа Незалежності, 2, м. Красилів, Хмельницького району, Хмельницької область, .

Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області, адреса: 29018, м.Хмельницький, вул. Кам`янецька, 122/2, .

Повний текст судового рішення складено 07.02.2025.

Суддя С. В. Васільєв