Справа № 461/6392/24 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3283/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Львів

Справа № 461/6392/24

Провадження № 22-ц/811/3283/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Салата Я.І.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана його представником ОСОБА_1 , на рішення Галицького районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 26 вересня 2024 року у складі судді Кротової О.Б. у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я., ОСОБА_3 , з участю третьої особи: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

2 серпня 2024 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я., ОСОБА_3 , з участю третьої особи: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2455, виданий 24 травня 2024 року приватним нотаріусом Львіського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., про стягнення боргу. В обґрунтування позову посилається на те, що 5 липня 2021 року між ним ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір позики на суму 1 019 730,12 грн. Відповідно до п.2 вказаного договору, ним (позивачем) повернуто частину коштів, однак, оскільки вони ( ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ) були товаришами і довіряли один одному, то він не брав про це розписок. 26 липня 2024 року йому (позивачу) стало відомо про відкриття 7 липня 2024 року приватним нотаріусом Білецьким І.М. виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису №2455 від 24 травня 2024 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , про стягнення боргу. Вважає, що виконавчий напис видано незаконно і його слід визнати таким, що не підлягає до виконанню. З договору позики вбачається, що сума позики складала 1 019 730,12 грн., однак з постанови приватного виконавця вбачається, що приватним нотаріусом видано виконавчий лист про стягнення з нього (позивача) боргу на суму 1 485 042,60 грн. Вважає, що виконавчий напис здійснено без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» та без первинних документів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 26 вересня 2024 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Львіського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я. від 24 травня 2024 року, зареєстрований в реєстрі за №2455, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 1 485 042,60 грн., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я. відмовлено, проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_1 оскаржив ОСОБА_3 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження того, що на момент вчинення виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. 5 липня 2021 року, позивач мав іншу заборгованість, ніж ту, про яку йдеться у цьому виконавчому написі. ОСОБА_3 разом із заявою про вчинення виконавчого напису подав нотаріусу оригінал розписки від 5 липня 2021 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 37 200 доларів США, що еквівалентно 1 019 730,12 грн.; вимогу про повернення боргу від 1 травня 2024 року у розмірі 37 200 доларів США та підтвердження направлення вимоги ОСОБА_4 ; договір позики від 5 липня 2021 року.

Відповідно п. 1 договору позики ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 1 019 730,12 грн., що еквівалентно 37 200 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1 долар США=27,4121 грн.). Тобто, боржник отримав кошти у доларах США і зобов`язаний повернути кошти у розмірі, еквівалентному 37 200 доларів США. Згідно із п. 2 договору позичальник вправі повернути позику як повністю однією сумою, так і частинами протягом дії даного договору, з урахуванням курсових різниць (коливання) курсу національної валюти по відношенню до долара США, таким чином, щоб в кінцевому розрахунку загальна сума боргу, повернутого в національній валюті, була еквівалентна 37 200 доларів США, перерахунок яких здійснюється станом на день повернення кожної частини суми позики. Відповідно до виконавчого напису №2455 від 24 травня 2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., пропонується стягнути 1 485 042,60 грн., що становить еквівалент 37 200 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 24 травня 2024 року. Жодних належних, допустимих та достатніх доказів, на підтвердження того, що на момент вчинення виконавчого напису позивач мав іншу заборгованість, не надано. Вказує, що між сторонами немає спору щодо розміру заборгованості. ОСОБА_3 надав нотаріусу всі необхідні документи, які свідчать про безспірність суми заборгованості та можливість винесення нотаріусом виконавчого напису.

З аслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 5 липня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1136.

Відповідно до цього договору ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_4 прийняв у власність кошти в сумі 1 019 730,12 грн., що еквівалентно 37 200 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1долар США відповідає 27,4121 грн.).

Кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані ОСОБА_4 до підписання зазначеного договору, що підтверджується власноручно виготовленою позивачем розпискою в момент передачі йому коштів у позику.

Відповідно до п.2 вказаного договору зазначену суму позики ОСОБА_4 зобов`язується повернути ОСОБА_3 готівкою в строк до 5 липня 2022 року, без нарахування процентів (відсотків). Позичальник вправі повернути позику як повністю однією сумою, так і частинами протягом дії даного договору (з урахуванням курсових різниць (коливання) курсу національної валюти по відношенню до долара США, таким чином, щоб в кінцевому розрахунку загальна сума боргу, повернутого в національній валюті, була еквівалентна 37 200 доларів США, перерахунок яких здійснюється станом на день повернення кожної частини позики.

24 травня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я. із заявою, у якій, у зв`язку з неповерненням ОСОБА_4 коштів згідно договору позики від 5 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1136, просив вчинити виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_4 коштів в розмірі, що становить еквівалент 37 200 доларів США, за офіційним курсом НБУ станом на 24 травня 2024 року.

Окрім заяви від 24 травня 2024 року ОСОБА_3 подав приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Кулиняку І.Я.: договір позики від 5 липня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1136; розписку ОСОБА_4 від 5 липня 2021 року про отримання від ОСОБА_3 грошових коштів в позику; вимогу про повернення боргу від 1 травня 2024 року, надіслану на адресу ОСОБА_4 цінним листом.

24 травня 2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №2455. Запропоновано стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 485 042,60 грн. (еквівалентно 37 200 доларів США) за офіційним курсом НБУ станом на 24 травня 2024 року, згідно договору позики, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. 5 липня 2021 року (в реєстрі зареєстровано за №1136).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 10 липня 2024 року відкрито ВП №75513027 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка І.Я., зареєстрованого в реєстрі за №2455 від 24 травня 2024 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 485 042,60 грн., що становить еквівалент 37 200 доларів США за офіційним курсом НБУ, станом на 24 травня 2024 року, згідно договору позики, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. 5 липня 2021 року.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 88 цього Закону (в редакції, чинній на час вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5, в редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, у який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5).

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку №1172. Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку №296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Згідно із ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі №344/13138/21, від 2 листопада 2022 року у справі №758/14101/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 в нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмової вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 червня 2020 року (справа № 645/1979/15-ц) вказала, що відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Судом встановлено, що на підтвердження скерування вимоги про повернення боргу на адресу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 подано приватному нотаріусу опис вкладення до цінного листа, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначена дата подання: 2 травня 2024 року, та наявна відмітка про те, що таке підлягає поверненню відправнику ОСОБА_6 .

Причини невручення вказаного поштового відправлення не вказані.

На момент вчинення нотаріусом виконавчого напису (24 травня 2024 року) про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 485 042,60 грн. були відсутні відомості про отримання ОСОБА_4 за місцем його реєстрації/проживання вимоги про усунення порушень за договором позики, що позбавило позивача права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги позикодавця. Зазначене свідчить про порушення приватним нотаріусом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема, позивач заперечує наявність у нього заборгованості перед стягувачем, яка вказана у виконавчому написі.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася із заявою про вчинення виконавчого напису. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі №200/3452/17 за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у цій справі належним відповідачем є ОСОБА_3 .

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. є неналежним відповідачем. Судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні вимог до приватного нотаріуса.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам справи та враховує також наступне.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення боргових зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

У цій справі встановлено, що боржник не був повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення боргових зобов`язань, що свідчить про порушення процедури вчинення виконавчого напису.

Висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 4 лютого 2025 року.

Головуючий

Судді