РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконавчого комітету Устилузької міської ради, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В

Виконавчого комітету Устилузької міської ради у серпні 2024 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнення аліментів.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Батько дітей ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до проведеної оцінки рівня безпеки дітей, за результатами оцінювання потреб за формою, затвердженою Мінсоцполітики, установлено факт перебування неповнолітніх, у складних життєвих обставинах, що підтверджується умовами та обставинами, які негативно впливають на життя розвиток дітей та призводять до неналежного рівня задоволення їх індивідуальних потреб, відповідно до віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної належності та етнічного походження.

Службою у справах дітей Устилузької міської ради, спільно з суб`єктами виявлення та/або організації соціального захисту населення, які перебувають у складних життєвих обставинах було здійснено виїзд за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого проведено ряд заходів передбаченим чинним законодавством.

Умови проживання сім`ї ОСОБА_1 незадовільні, брудно, не дотримуються санітарні норми проживання, речі розкидані та знаходяться у невідповідному стані. Порушені санітарні норми проживання: брудна підлога, плита на якій готують їжу та посуд брудні. В будинку відсутня побутова техніка, не достатній запас продуктів харчування та твердопаливними ресурсами для опалення житлового приміщення. Мати не виконує свої обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей. У зв`язку з частим зловживанням спиртними напоями та веденням аморального способу життя ОСОБА_1 не приділяє належної уваги дітям, не ікавиться їх розвитком, вихованням, станом здоров`я.

Протягом 2018-2024 комісією з питань захисту дітей неодноразово розглядалось питання про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей. Крім того, проводились профілактичні бесіди про належне виконання батьківських обов`язків та припинення вживання алкоголю. Відповідачка на зауваження не реагувала, не виконувала рекомендації та поради служби у справах дітей, на шлях виправлення не стала.

За результатами оцінки рівня безпеки неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було направлено до притулку для дітей служби у справах дітей Волинської облдержадміністрації.

З моменту відібрання дітей мати жодного разу не відвідувала дітей, не писала, не телефонувала, не цікавилась, не приймала участі у їх вихованні, чим самоусунулась від виховання дітей. Відповідачка раніше була позбавлена батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 рішенням Володимир-Волинського міського суду від 10.07.2013 року. Мати здебільшого займає пасивну, вичікувальну позицію у подоланні негативних факторів. На зауваєення спеціалістів, старости Стенжаричівського старостинського округу не реагує, не прислухається до порад, не виконує зобов`язання, не сприяє змінам для покращення своїх умов проживання.

Названі дії, на думку позивача, свідчать виключно про одне: відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не турбується про дітей, не покращила та не створила належних умов для їх виховання та всебічного розвитку , що у відповідності до ст.164 К України є підставою для позбавлення батьківських прав відносно дітей.

У зв`язку з наведеним позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовної її малолітніх дітей та стягнути з неї аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь установи або особи, під опікою якої перебуватиме малолітня дитина.

Ухвалою суду від 28.08.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20.11.2024 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання представники позивача Батоговська Т.П. та Котович О.В. не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Не заперечували проти заочного вирішення справи.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання жодного разу не з`явилась, за невідомими суду причинами, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв та клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання, відзиву на позов не подала та враховуючи, що представники позивача не заперечують проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч.2 ст.12 Закону).

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ч.1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Предметом доказування у даному спорі є факт втрати відповідачем інтересу до своєї дитини та як наслідок цього нехтування наданими йому батьківськими правами та обов`язками.

Як вбачається з копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відповідач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько дітей - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №10.

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10.07.2013 відповідач ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Устилузької міської ради від 13.09.2018 року №82 ОСОБА_1 попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та надано місячний термін для виправлення ситуації в сім`ї.

Рішенням виконавчого комітету Устилузької міської ради від 20.06.2024 року за №6/4 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , жительки с.Стенжаричі, Володимирського району, відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема актів обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 04.09.2018, 18.02.2019, 10.07.2019, 23.02.2023, 08.09.2023, 02.04.2024, 31.05.2024, 24.05.2024, умови проживання дітей незадовільні, у будинку брудно, продукти харчування якщо і є, то в обмеженій кількості, матір дитини ніде не працює, не отримує жодних соціальних виплат, зловживає алкогольними напоями, не займається на належному рівні ні навчанням, ні вихованням дітей.

Також у матеріалах справи наявна характеристика ОСОБА_1 від 03.07.2024 року, надана старостою Устилузькою міською радою, згідно якої відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за розпивання спиртних напоїв та порушення правопорядку. Двоє неповнолітніх дутей уже другий рік знаходяться у притулку. Дітей ОСОБА_1 не навідує, на канікули забирала лише раз. У будинку де вона проживає є постійно сторонні особи, які розпивають спиртні напої, неодноразово надходили скарги від сусідів про конфліктні ситуації між ОСОБА_1 та її співмешканцем.

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 не здатна задовольнити потреби дітей, батьківський потенціал дуже слабкий. В будинку незадовільні умови проживання, їжа не приготована, речі не випрані. Середовище, в якому перебуває мати, посилює наявні проблеми. Громада використала всі наявні ресурси для усунення проблеми. Складні життєві обставини є затяжними та посилюються.

На теперішній час діти перебувають у притулку для дітей служби у справах дітей Волинської обласної державної адміністрації.

Отже, на підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів, судом встановлено, що відповідач, будучи матір`ю неповнолітніх дітей, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо них. Ухилення її від виконання батьківських обов`язків полягає у свідомому самоусуненні від виховання синів, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування їх до самостійного життя та праці. Зазначенні чинники мають систематичний та постійний характер.

Таким чином, позбавлення відповідачки батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дітям гармонійного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України, та пропорційним втручанню в право дитини на сімейне оточення рівню загрози права дитини на піклування, захист, здоров`я та освіту.

При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст. 169 СК України.

Суд при вирішенні справи враховує обставини справи, вважає, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дітей і, що таке втручання в право дитини на сімейне оточення є пропорційним рівню загрози права дитини на піклування, захист, здоров`я та освіту.

Згідно ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (ч.2 ст.182 СК України).

Зважаючи на те, що відповідач не працює, тому аліменти слід визначити у розмірі, заявленому позивачем, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь установи або особи, під опікою якої перебуватимуть малолітні діти.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вказане, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову, з відповідачки підлягає стягненню в користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн = (1211,20 грн (за вимоги про позбавлення батьківських прав) + 1211,20 грн (за вимоги про стягнення аліментів)).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258-259, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166,182-184 СК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов виконавчого комітету Устилузької міської ради, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь установи або особи, під опікою якої перебуватимуть діти, аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.02.2025 року.

Інформація про учасників справи:

Позивач: виконавчого комітету Устилузької міської радиВолодимирського району Волинської області: , юридична адреса: вул. Володимирська,40, м.Устилуг, Володимирський район, Волинська область, 44731.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий А.М. Лутай