Справа № 135/1108/24
Провадження № 22-ц/801/242/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривешко І. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 рокуСправа № 135/1108/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

Рішення ухвалила суддя Кривешко І. В.

Рішення ухвалено без повідомлення (виклику) сторін в м. Ладижин

Дата складення повного тексту рішення 12 листопада 2024 року,

Встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 вересня 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також просила стягнути витрати за надання правничої допомоги у сумі 3000,00 грн.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 вересня 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду в частині розподілу витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь 1500,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь 3000,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд не врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у справі № 604/423/23 від 21 березня 2024 року та з власної ініціативи зменшив розмір суми на професійну правничу допомогу з 3000,00 грн. до 1500,00 грн., чим виявив упереджене ставлення на користь відповідача та порушив принципи диспозитивності, змагальності і відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. При цьому відповідач не заявляв будь-яких клопотань чи заперечень про зменшення заявленої позивачем суми понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку з її неспівмірністю; не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували вимогу позову в цій частині.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася у вересні 2024 року до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 вересня 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу (а. с. 1-3).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 вересня 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу (а. с. 37-39).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач заявила єдину позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Заявлена нею вимога про стягнення із відповідача на її користь судових витрат не є позовною вимогою в світлі вимог цивільного процесуального законодавства, а є судовими витратами (глава 8 розділу ІІ статті 133-142 ЦПК України, пункт 9 частини 3 статті 175 ЦПК України та інші).

Отже, судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) задоволено повністю.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь судові витрати, а саме: 3000,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу (а. с. 3).

До позовної заяви додала договір № 32-ц про надання правничої допомоги від 02 вересня 2024 року, відповідно до умов якого адвокат Патраманський І. О. зобов`язався надати ОСОБА_1 правничу допомогу з сімейного права (стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей).

Пунктом 7.2 цього договору сторони визначили, що гонорар адвоката складає 3000 грн. (а. с. 16-17).

Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02 вересня 2024 року виконавець передав, а замовник прийняв виконану роботу на надання правничої допомоги. Стосовно кількості та якості послуг сторони претензій одна до одної не мають. Відповідно до п. 7.2 договору № 32-ц від 02 вересня 2024 року клієнт сплачує адвокату 3000,00 грн. (а. с. 19).

У розрахунку витрат на правничу допомогу від 02 вересня 2024 року адвокат Патраманський І. О. зазначив детальний опис виконаних робіт: вивчення наданих клієнтом документів та виготовлення позовної заяви протягом 2 годин 1000 грн.; вивчення національного та міжнародного законодавства, що регулює спірні правовідносини протягом 30 хвилин 500 грн; вивчення судової практики вирішення подібних правовідносин національними судами та ЄСПЛ протягом 30 хвилин 200 грн; надання юридичної консультації клієнту щодо можливих варіантів вирішення спору та перспективи розгляду справи у суді протягом 1 години 300 грн; допомога у зібранні доказів протягом 24 годин 1000 грн. (а. с. 23).

Ухвалюючи рішення в частині витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції вважав за можливе вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково у розмірі 1500,00 грн., що з огляду на характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, що буде відповідати засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з визначеним розміром витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню у межах даного провадження.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2).

Як встановлено по справі, позов задоволено повністю, тому, згідно вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Також статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Постановою від 08 квітня 2020 року у справі № 306/1198/17 Верховний Суд виснував, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, міститься висновок про те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідач ОСОБА_2 заперечень щодо розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду першої інстанції не подавав.

В додатковій постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Отже, для цілей розподілу витрат на правничу допомогу розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги, необхідно враховувати не лише те, чи були вони фактично понесені, а й їх розумність та необхідність у контексті кожної справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що сума 3000,00 грн., про стягнення яких просила позивач у позовній заяві, є співмірною зі складністю справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, реальністю надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), та відповідає кількості підготовлених процесуальних документів.

При цьому судом першої інстанції не надано належної оцінки факту відсутності будь-яких заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 , з боку відповідача ОСОБА_2 .

Отже, суд першої інстанції, вірно встановивши наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на правничу допомогу, дійшов помилкового висновку про необхідність зменшення розміру цих витрат у контексті цієї справи.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу з 1500,00 грн. на 3000,00 грн.

Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року в частині розміру стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
В. В. Сопрун