Справа № 276/2633/24
Провадження по справі №2/276/71/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29 січня 2025 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., секретар судового засідання - Ігнатенко О.М., з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори від 16.04.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі заяви ОСОБА_2 від 14 березня 2017 року №38, про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на (одну четверту) частки майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 .

Позов обґрунтовано тим, що 02.11.2011 між нею та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі ними набуто право власності на нерухоме майно, яке було оформлено на чоловіка, ОСОБА_4 , а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,25га, кадастровий номер: :02:002:0029, земельну ділянку площею 0,4626 га, кадастровий номер: :02:002:0030, автомобіль марки ЗАЗ Vida SF69YO, двигун № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, а тому після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Позивач 14.03.2017 звернулася до державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, який здійснює повноваження в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори, Житомирської області, із заявою про прийняття спадщини за законом.

11.04.2024 державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори, Житомирської області, їй були видані в порядку спадкування за законом:

-свідоцтво про право на спадщину за законом серії НТВ №029883, реєстровий номер №140, на 1/4 (одну четверту) частки житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею - 66,9 кв.м., житловою площею - 40,1 кв.м. ;

-свідоцтво про право власності за законом серії НОМЕР_3 , реєстровий номер 142, на 1/4 (одну четверту) частки земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,4626га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:002:0030;

-свідоцтво про право власності за законом серії НОМЕР_4 , реєстровий номер 141, на 1/4 (одну черверту) частки земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,25га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :02:002:0029;

-свідоцтво про право власності за законом серії НОМЕР_5 , реєстровий номер 143, на 1/4 (одну четверту) частки земельної ділянки АДРЕСА_1 , легкового седану - В, марки ЗАЗ, моделі Vida, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі № НОМЕР_2 , сірого кольору.

16.04.2024 вказаним нотаріусом було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право власності за законом на іншу частини майна, а саме на 1/4 (одну четверту) частки вказаного вище житлового будинку, земельних ділянок (кадастрові номери :02:002:0030, :02:002:0029), та автомобіля марки ЗАЗ, моделі Vida, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі № НОМЕР_2 , з огляду на те, що згідно спадкової справи спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина померлого, яка прийняла спадщину за заявою №38 від 14.03.2017; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , гр. російської федерації, дочка померлого ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину за заявою №145 від 07.07.2017.

Позивач вважає, що постанова державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області є незаконною, а тому вона звернулася до суду.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10.12.2024 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 08.01.2025 закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, відзив до суду не подав, будь-яких клопотань від відповідача до суду не надійшло.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом опублікування 11.12.2024 та 08.01.2025 оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

З огляду на викладене, керуючись положеннями ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 02 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 379, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 ( а.сп.9).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.сп.10).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.03.2015, посвідченого приватним нотаріусом Володарсько-Волинського районного нотаріального округу Толстіхіною Н.Д., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у шлюбі придбав житловий будинок АДРЕСА_1 (а.сп.11-12).

Право спільної сумісної власності на вказаний будинок 25.03.2015 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 9167432 ( а.сп.13).

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.11.2015 - земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:002:0029, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності зареєстровано на ОСОБА_4 ( а.сп.14).

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.11.2015р., номер запису про право власності: 12117867 (а.сп.15).

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.11.2015 - на земельну ділянку площею 0,4626 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:002:0030, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.11.2015, номер запису про право власності: 12067202 ( а.сп.16-17).

Згідно довідки-рахунка серії ДПI №635527, ОСОБА_4 10.10.2012 придбав автомобіль марки ЗАЗ Vida SF69YO, двигун № НОМЕР_1 , номер кузову № НОМЕР_2 (а.сп. 20).

Право власності на вказаний автомобіль зареєстровано 12.10.2012 за ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 (а.сп.20).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2024, виданого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори, Житомирської області та витягом з Державного реєстру речових прав від 16.04.2024, ОСОБА_2 є власником 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею - 66,9 кв.м., житловою площею - 40,1 кв.м.( а.сп.21-22) .

Згідно зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2024, виданого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори, Житомирської області та витягу з Державного реєстру речових прав від 16.04.2024, ОСОБА_2 є власником частки земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,4626га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:002:0030 (а.сп.25-26).

Також позивачу видано свідоцтво про право власності за законом виданого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори, Житомирської області та витяг з Державного реєстру речових прав від 16.04.2024, за якими ОСОБА_2 є власником 1/2 частки земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,25га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :02:002:0029 ( а.сп. 23-24).

Відповідно до свідоцтва про право власності за законом, реєстровий номер 143, виданого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори, Житомирської області Комарова Т.А. є власником частки автомобіля, легкового седану - В, марки ЗАЗ, моделі Vida, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі № НОМЕР_2 , сірого кольору ( а.сп.27).

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №76622527 від 16.04.2024 підтверджується заведення спадкової справи 17/2017 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.сп.34).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2024, виданого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори, Житомирської області та витягу з Державного реєстру речових прав від 16.04.2024, ОСОБА_2 є власником 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею - 66,9 кв.м., житловою площею - 40,1 кв.м.( а.сп.28-29) .

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2024, виданого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори, Житомирської області та витягу з Державного реєстру речових прав від 16.04.2024 слідує, що ОСОБА_2 є власником 1/4 частки земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,4626га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:002:0030 (а.сп.32-33).

Згідно свідоцтва про право власності за законом, виданого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори Житомирської області та витягу з Державного реєстру речових прав від 16.04.2024, ОСОБА_2 є власником на 1/4 частки земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,25га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :02:002:0029 ( а.сп. 30-31).

Відповідно до свідоцтво про право власності за законом реєстровий номер 143, виданого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори Житомирської області, Комарова Т.А. є власником на 1/4 частки легкового седану - В, марки ЗАЗ, моделі Vida, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі № НОМЕР_2 , сірого кольору ( а.сп.33).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 01.03.2024 року виготовлено на ім`я ОСОБА_2 ( а.сп.35-42).

Постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори Житомирської області від 16.04.2024 ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/4 (одну четверту) частки житлового будинку, двох земельних ділянок та транспортного засобу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловіка ОСОБА_4 . Відмова нотаріуса обгрутнована тим, що окрім позивача спадкоємицею після померлого ОСОБА_4 є також ОСОБА_3 , яка подала заяву про прийняття спадщини ( а.сп.43).

Як слідує із копії спадкової справи №17/2017, заведеної державним нотаріусом Хорошівської державної нотаріальної контори до майна померлого ОСОБА_4 , ОСОБА_2 прийняла спадщину після ОСОБА_4 , 1948 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, у спадковій справі наявна заява ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки російської федерації, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 . Вказана заява від 12.06.2017 адресована «в нотаріальну контору» та засвідчена нотаріусом Зимовниківського нотаріального округу Ростовської області (а.сп. 70).

У подальшому, листом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу від 03.07.2017 заяву ОСОБА_3 про прийняття спадщини направлено до Хорошівської нотаріальної контори (а.сп. 69, зворот).

За правилами ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина перша, друга статті 1221 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

За змістом статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою, другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто .

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім цього, статтею 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому суд враховує висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 у справі №398/1796/20.

Так, Верховний Суд виснував, що іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; спадщина знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо).

За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Крім норм Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування з іноземним елементом може регулюватись нормами міжнародних договорів.

Таким міжнародним договором є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94- ВР (далі - Конвенція), що була чинна на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Згідно зі статтею 44 Конвенції громадяни кожної із Договірних сторін можуть спадкувати на територіях інших Договірних сторін майно чи права за законом чи за заповітом на рівних умовах і в тому ж об`ємі, як і громадяни даної Договірної сторони.

Відповідно до статті 45 цієї Конвенції право спадкування майна, крім випадків, передбачених пунктом 2 вказаної статті, визначається по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої спадкодавець мав останнє місце проживання.

У пункті 2 статті 45 Конвенції визначено, що право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.

У статті 48 Конвенції передбачено, що провадження в справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких спадкодавець мав останнє місце проживання на час своєї смерті. Провадження в справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких знаходиться нерухоме майно.

Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України, тобто спадкування нерухомого майна здійснюється за матеріальним правом держави, на території якого це майно знаходиться (стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право»),

У зазначеній вище постанові Верховний Суд виснував, що:

спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні;

подання заяви про прийняття спадщини за законодавством російської федерації не звільняє спадкоємця від подання заяви про спадкування за місцем знаходження нерухомого майна, як це передбачено статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» та статтею 1269 ЦК України;

якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця.

Тому Об`єднана палата відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 320/5056/17-ц (провадження № 61- 7333св20), згідно якого чинне законодавство, з урахуванням наявності між Україною та російською федерацією відповідного договору про правову допомогу, не змушує спадкоємця одночасно звертатись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори на території України та до нотаріальної контори на території російської федерації.

Відтак, прийняття спадщини відбувається у спосіб особистого звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна в Україні. Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна в Україні заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер в смт Хорошів, Хорошівського району Житомирської області. Нерухоме майно, що належало ОСОБА_4 на день смерті та відносно якого заведено спадкову справу, знаходиться на території України, а саме Житомирського району (до перейменування Володарсько-Волинського (Хорошівського).

Згідно з матеріалів спадкової справи №17/2017, заведеної після смерті ОСОБА_4 , громадянка російської федерації ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса Зимовниківського району Ростовської області, російської федерації, посвідчила заяву про прийняття спадщини, після чого надіслала її до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу.

При цьому, будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 особистозверталась до нотаріуса за місцезнаходженням нерухомого майна із заявою про прийняття спадщини відносно нього в передбачений законом строк та спосіб, матеріали справи не містять. А тому, вона не може вважатись такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Частиною першою статті 67 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно з частиною першою статті 68 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Пунктами 2, 9 частини першої статті 49 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Враховуючи те, що громадянка російської федерації ОСОБА_3 на території України особистоне подала до нотаріуса за місцезнаходженням нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, а тому суд вважає, що відсутні підстави стверджувати, що вона в установленому порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що постанова державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.04.2024 є незаконною та підлягає скасуванню.

Відтак, позов слід задовольнити у повному обсязі.

З огляду на задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: ОСОБА_3 , про визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори від 16.04.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі заяви ОСОБА_2 від 14 березня 2017 року №38, про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на (одну четверту) частки майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 .

Стягнути з Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідач: Черняхівська державна нотаріальна контора Житомирської області, адреса місцезнаходження: вул. Шевченка, 4, смт Черняхів, Житомирського району Житомирської області; .

Третя особа: ОСОБА_3 , паспорт громдянки російської федерації № НОМЕР_11 , код підрозділу 612-041, виданий Зимовниківським РВВС Ростовської області, 19.07.2000 р.; адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 06.02.2025.

Суддя А.М. Збаражський