У Х В А Л А

05 лютого 2025 року

м. Київ

Справа № 161/1403/24

Провадження № 14-11зц25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідачки Ступак О. В.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А.,

Гриціва М. І., Губської О. А., Єленіної Ж. М., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю.,

Пількова К. М., Погрібного С. О., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.

ознайомилась із заявою про роз`яснення судового рішення ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав, відшкодування моральної шкоди та спростування недостовірної інформації,

УСТАНОВИЛА:

1. У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав, відшкодування моральної шкоди та спростування недостовірної інформації.

2. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області

від 30 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

3. Рішення місцевого суду мотивовано тим, що пояснювальна записка ОСОБА_2 від 02 вересня 2021 року неодноразово була предметом дослідження та їй вже була надана оцінка судом у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року у справі

№ 161/927/22 та рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2024 року, що унеможливлює надання повторної оцінки вказаній записці під час розгляду цієї справи, оскільки призведе до повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Отже, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання інформації недостовірною є безпідставними, а тому позовна вимога про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в сумі 900 000,00 грн також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від основної вимоги про визнання інформації недостовірною.

4. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що обставини, на які посилається позивач, не можуть вважатись поширенням інформації як обов`язковий елемент юридичного складу правопорушення, для складу якого є необхідним наявність сукупності обставин, що може бути підставою для задоволення позову та визнання інформації недостовірною і такою, що порушує особисті немайнові права, та її спростування.

5. Ухвалою від 16 січня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня

2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року у справі.

6. Ухвала від 16 січня 2025 року мотивована тим, що Верховний Суд встановив необґрунтованість заявлених в касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини другої

статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а отже, доводи касаційної скарги про недослідження судами наявних у матеріалах справи доказів (пункт 4 частини другої

статті 389, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) не заслуговують на увагу та не підлягають перевірці. Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводились до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою та на правильність висновків апеляційного суду не впливають. Тому Верховний Суд визнав касаційну скаргу необґрунтованою та відмовив у відкритті касаційного провадження.

7. 27 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся через систему «Електронний суд» до Великої Палати Верховного Суду із заявою про роз`яснення судового рішення, у якій просив визнати бездіяльність колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду з підстав внесення в ухвалу від 16 січня 2025 року недостовірної інформації, відкрити провадження за касаційною скаргою та належно її розглянути.

8. Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстави для прийняття до розгляду заяви, яка за своїм змістом є скаргою, відсутні з огляду на таке.

9. За змістом частини другої статті 6 і частини другої

статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Відповідно до частини першої статті 36, пунктів 1, 5 частини другої статті 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції. У складі Верховного Суду діють, зокрема, Касаційний цивільний суд і Велика Палата Верховного Суду.

11. У пункті 1 частини другої статті 45 цього Закону вказано, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

12. Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, що передбачено у статті 388 ЦПК України. Розгляд цивільних справ у касаційному порядку Верховний Суд здійснює у складі колегій суддів, палати, об`єднаної палати Касаційного цивільного суду чи Великої Палати Верховного Суду у визначених процесуальним законом випадках та порядку.

13. Відповідно до статей 393, 394 ЦПК України виключно Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду наділений повноваженнями як суд касаційної інстанції у цивільних справах вирішувати питання про прийняття касаційної скарги та відкриття касаційного провадження.

14. Порядок передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду передбачено в частинах третій - шостій статті 403 ЦПК України, а саме: після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та її попереднього розгляду суд, який розглядає справу в касаційному порядку, передає її на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

15. Тобто питання передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду в цивільних справах віднесено до повноважень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

16. За змістом заяви ОСОБА_1 , поданої до Великої Палати Верховного Суду, заявник не погоджується з ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2025 року.

17. Чинний процесуальний закон не передбачає інституту перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (окрім перегляду судових рішень у порядку глави 3 розділу V ЦПК України). Судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними й оскарженню не підлягають.

18. Тож Велика Палата Верховного Суду відповідно до ЦПК України не наділена повноваженнями переглядати судові рішення касаційних судів, винятком із цього правила є лише встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом. Однак про наявність таких обставин заявник не вказує.

19. Оскільки правові підстави для прийняття та розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_1 відсутні, то таке процесуальне звернення підлягає поверненню заявнику.

20. Керуючись статтями 388, 391, 393, 394, 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

У прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви про роз`яснення судового рішення ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав, відшкодування моральної шкоди та спростування недостовірної інформації - відмовити та повернути її заявнику разом з доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачка О. В. Ступак

Судді: О. О. Банасько О. В. Кривенда

О. Л. Булейко М. В. Мазур

Ю. Л. Власов С. Ю. Мартєв

І. А. Воробйова К. М. Пільков

М. І. Гриців С. О. Погрібний

О. А. Губська І. В. Ткач

Ж. М. Єленіна О. С. Ткачук

Л. Ю. Кишакевич В. Ю. Уркевич

В. В. Король Є. А. Усенко

С. І. Кравченко Н. В. Шевцова