Провадження № 2-з/946/83/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

05 лютого 2025 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І, розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Константинова В.І. про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

30.12.2024 року представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Константинов В.І. звернувся до суду з позовною заявою доОСОБА_3 про стягнення шкоди.

Також, представник позивачів звернувся із заявою про забезпечення позову, якою просить:

(І) накласти арешт на легковий автомобіль MAZDA 6 державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

(ІІ) накласти арешт на суму 62 592,90 грн. на розрахунковий рахунок в «ОТП-банк» р/р НОМЕР_3 , відкритий на ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , або фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 ;

(ІІІ) накласти арешт на суму 62 592,90 грн на розрахунковий рахунок в «Ощадбанк» р/р НОМЕР_4 , відкритий на ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , або фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 ;

(ІV) накласти арешт на суму 62 592,90 грн. на розрахунковий рахунок картки в «Приватбанк» № НОМЕР_5 , відкритий на ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , або фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 ;

(V) встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до вирішення справи по суті та виконання зобов`язання за рішенням суду.

Заява обґрунтована тим, що позивачі подали позов про стягнення грошових коштів з ФОП ОСОБА_3 за невиконане замовлення зі 100% оплатою. У магазині «MEXIN» в м.Ізмаїлі ФОП ОСОБА_3 проводить свою підприємницьку діяльність по виготовленню металопластикових виробів та продажу інших товарів (вікна, двері, ламінат тощо). ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали металопластикові вироби на загальну суму 62 592 гривень 90 копійок відповідно до замовлення №ID_113 від 29.06.2021 р., рахунку-фактури №717 від 06.07.2021р., рахунку-фактури №718 від 08.07.2021 р. Виконання своїх зобов`язань ФОП ОСОБА_3 повинна була виконати у строк 21 робочий день з моменту внесення передоплати. Однак до теперішнього часу жодного металопластикового виробу не було отримано замовником. За інформацією від достовірних джерел відповідачка планує виїхати за межі України з грошима на постійне місце проживання (оскільки вона готує собі документи на отримання громадянства іншої держави), які були отримані від клієнтів-замовників і не виконувати ці зобов`язання та просто тягнути час, щоб побільше зібрати грошей. З усної розмови з ОСОБА_3 також встановлено, що вона є власником легкового автомобілю марки MAZDA 6 державний номер НОМЕР_1 . Також у ФОП ОСОБА_3 відкриті рахунки у банківських установах таких як: «Приватбанк», «Ощадбанк», «ОТП-банк». Оскільки маються достатні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_3 під час розгляду вказаної справи має можливість розпоряджатися автомобілем MAZDA 6 державний номер НОМЕР_1 та своїми розрахунковими рахунками у банківських установах «Приватбанк», «Ощадбанк», «ОТП-банк», а також виїхати за межі України із грошима добросовісних покупців, то вказані обставини можуть зробити неможливим виконання рішення суду щодо стягнення грошових коштів за невиконані замовлення.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суддя дійшла такого висновку.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.6 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом із тим, представником позивачів не доведено, що зазначені у заяві про забезпечення позову рахунки у банківських установах таких як: «Приватбанк», «Ощадбанк», «ОТП-банк» належать саме ФОП ОСОБА_3 . Крім того, представник позивачів просить накласти арешт у кожній із трьох установ на спірну суму, тобто загальна сума не є співмірною.

Однак, приймаючи до уваги, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд дійшов до висновку про те, що заява представника відповідачів про забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль підлягає задоволенню.

Що стосується заяви про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , суддя приходить до такого висновку.

Згідно з ч.1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що суд має право застосувати до боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи).

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Будь-яких доказів на підтвердження того факту, що відповідачка з метою ухилення від виконання зобов`язань має намір та реальну можливість вибути за межі України, а також має паспорт громадянки України для виїзду за кордон, представником позивачки надано не було.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм діючого законодаства, суддя вважає, що заява представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Константинова В.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України передчасна, оскільки правові підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) адвоката Константинова В.І. (адреса: 68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Новокілійська, 12-А) про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Накласти арешт на легковий автомобіль MAZDA 6 державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

В іншій частині заяви,- відмовити.

Виконання ухвали покласти на Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Виконання ухвали з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.І.Бальжик