УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 754/17004/21

провадження № 61-758ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Деснянський районний суд м. Києва заочним рішенням від 20 вересня 2022 року позов задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість:

- за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17 556,60грн, а саме з кожного 5 852,20 грн;

- за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 18 601,96 грн, а саме з кожного по 6 200,65 грн;

- за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18 899,92 грн, а саме з кожного по 6 299,97 грн;

- за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 23 104,45 грн, а саме з кожного по 7 701,48 грн.

- витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00грн, а саме з кожного по 11 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Деснянський районний суд м. Києва ухвалою від 24 вересня 2024 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2022 року скасував та призначив справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Деснянський районний суд м. Києва ухвалою від 26 листопада 2024 року, що занесена до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовив.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 14 січня 2025 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року, що занесена до протоколу судового засідання, відмовив.

Ухвала мотивована тим, що постановлена судом ухвала про відмову у зупиненні провадженні у справі відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України не підлягає апеляційному оскарженню, заперечення щодо такої ухвали включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

17 січня 2025 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій, просить скасувати протокольну ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року та передати справу для новий розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Щодо касаційної скарги в частині оскарження ОСОБА_1 протокольної ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року слід відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції виключно після їх перегляду в апеляційному порядку.

Протокольна ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року не переглядалася в апеляційному порядку, оскільки у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було відмовлено.

За приписами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи те, що протокольна ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року не підлягає касаційному оскарженню у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо касаційної скарги в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року слід відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Пунктом 14 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не зазначені у переліку ухвал, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Визначення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду по суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду по суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не згаданих у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Встановивши, що протокольна ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з додержанням вимог пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги є безпідставними та не свідчать про порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Таким чином, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року є необґрунтованою тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко