КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/6352/22 Головуючий в суді І інстанції Фінагеєва І.О.
Провадження № 22-з/824/69/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Сушко Л.П.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження заяву адвоката Чернецької Ганни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою адвоката Шевченка Андрія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання частини нерухомого майна об`єктом права особистої приватної власності, поділ частини спільного сумісного нерухомого майна подружжя, покладення на сторони виконання зобов`язання з оплати отриманих в позику коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житловий будинок площею 201,6 кв. м, житлова площа 113,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0532 га (рілля), кадастровий номер :02:002:0087 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку площею 201,6 кв. м, житлова площа 113,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0532 га (рілля), кадастровий номер :02:002:0087 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 443,00 грн.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності.

Відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання частини нерухомого майна об`єктом права особистої приватної власності, поділ частини спільного сумісного нерухомого майна подружжя, покладення на сторони виконання зобов`язання з оплати отриманих в позику коштів.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити. В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та адвоката Шевченка Андрія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року залишено без змін.

13 листопада 2024 року та 19 листопада 2024 року надійшли заяви ідентичного змісту адвоката Чернецької Г.М., в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Посилаючись на ст. 141 ЦПК України просила суд апеляційної інстанції постановити додаткове судове рішення, відповідно до якого стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, що понесені на оплату професійної правової допомоги у сумі 7200 грн.

18 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Шевченка Андрія Вікторовича про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, просив заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення залишити без розгляду.

Представник третьої особи посилався на те, що представник позивача не подавав до суду копію договору про надання правової допомоги від 23.01.2023 року № 23/01/23, тому відповідно у сторін та суду відсутні можливості щодо вивчення його змісту та встановлення порядку і підстав для здійснення виплат за правову допомогу. Жодних додаткових угод також не подано.

Також звернув увагу на те, що представником позивача було подано платіжні інструкції від 18.09.2024 року та 07.11.2024 року. В даних платіжних інструкціях відсутні будь-які відомості, що по ним кошти перераховувались саме за надання правової допомоги та на виконання умов договору про надання правової допомоги від 23.01.2023 року № 23/01/23. Тому вважає, що дані платіжні інструкції не повинні братись до уваги при розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

30 грудня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_3 , просив заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Заперечуючи проти задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, Арнаут І.В. посилався на те, що з наданих представником позивача документів не вбачається, яким чином регулюються розрахунки між адвокатом та позивачем, відповідно не зрозуміло на підставі яких документів було визначено обсяг та вартість правової допомоги. Також зазначав, що в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, що є підставою у відмові в стягненні витрат, так як даний документ є обов`язковим при розгляді даного питання.

Вивчивши зміст заяви та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції адвокат Чернецька Ганна Миколаївна здійснювала на підставі ордеру серії АА № 1505565 від 04 вересня 2024 року (т. 1 а.с. 234), який видано на підставі договору про надання правової допомоги від 23 січня 2023 року № 23/01/23. Вказаний ордер долучено адвокатом до відзиву на апеляційну скарги третьої особи та відповідача (а.с. 120, 127 том 5).

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, на підтвердження розміру понесених судових витрат адвокатом Чернецькою Г.М. надано: ордер про надання правничої (правової) допомоги, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 05 листопада 2024 року серія АА № 1505565 (а.с.168 том 5); акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 23 січня 2023 року № 23/01/23 (а.с. 169 том 5), платіжні інструкції від 18.09.2024 року на суму 4200 грн та 07.11.2024 року на суму 3000 грн (а.с. 170, 171 том 5).

Як вбачається з матеріалів справи, в ній відсутній договір про надання професійної правничої допомоги від 23 січня 2023 року № 23/01/23, укладений між адвокатом Чернецькою Ганною Миколаївною та ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості перевірити наявність обставин на які посилається заявник, а саме позбавляє апеляційний суд перевірити умови укладеного між сторонами договору, визначеного порядку оплати та вартості послуг.

Зважаючи на викладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви адвоката Чернецької Ганни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 133, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Чернецької Ганни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено «05» лютого 2025 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіС.Г. Музичко В.І. Олійник