Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судового засідання Меклеш В.І.,., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» про стягнення заборгованості за електричну енергію, вироблену за «зеленим тарифом», -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 , просить суд стягнути з ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» заборгованість за електричну енергію, вироблену за зеленим тарифом, в сумі 139 415,27 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договорів №240011859, №250130066, №250130975, №250130981 позивач продав відповідачу вироблену з альтернативних джерел електричну енергію, однак в порушення умов договору та норм чинного законодавства відповідач електричну енергію не оплатив.

21.11.2024 засобом поштового зв`язку відповідачем ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує: , що станом на 28.10.2024 заборгованість Товариства перед Споживачами за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом становить понад 550 мільйонів гривень, які Товариство не в змозі погасити одномоментно, та здійснює погашення боргу рівномірно по надходженню коштів від учасників ринку електричної енергії державної форми власності.

Так, у Товариства наявний обов`язок надавати такі послуги та у такого відсутня можливість розірвати відповідні договори з такими учасниками. Таким чином, наявна ситуація, в якій опинилось ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ», фактично виконуючи критично важливі функції в інтересах Держави - в розумінні ст. 233 ГК України є обставинами, що вказують як на тяжкий майновий стан ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» у період воєнного стану.

24 грудня 2024 року позивачем ОСОБА_1 , подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Заява обґрунтована тим, що після подачі позову у даній справі, сторони підписали акт купівлі-продажу електроенергії за листопад 2024 року. У зв`язку з цим позивач здійснив перерахунок суми заборгованості станом на 23.12.2024, через що виникла потреба у збільшенні позовних вимог.

12.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи для забезпечення можливості підготувати заперечення на відповідь на відзив.

09.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

23.12.2024 року через канцелярію суду позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

03.02.2025 року від відповідача ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог , а саме додав вимогу про стягнення заборгованості за період листопад 2024 року, за чотирма договорами, а обґрунтування вимог посилається на акти купівлі продажу за період листопад 2024 року, нові періоди та несвоєчасну оплату, що є зміною підстав позову. Тому відповідач просить суд відмовити в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог позивача від 23.12.2024 року у справі №308/17387/24.

03.02.2025 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення стосовно збільшення позовних вимог, вважає, що позивач абсолютно обґрунтовано збільшив позовні вимоги , які не вважаються зміною підстав і предмета позову. Такий підхід забезпечує ефективний захист прав позивача від систематичного порушення відповідачем строків оплати придбаної електричної енергії.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» (постачальником) та ОСОБА_1 (споживачем) було укладено наступні договори купівлі продажу енергії за «зеленим» тарифом №. 240011859 від 21 травня 2019 року, №250130066 від 29 грудня 2020 року, №250130975 від 03 вересня 2021 року, №250130981 від 05 січня 2022 року. Також, сторони підписали акт купівлі-продажу електроенергії за листопад 2024 року. У зв`язку з цим позивач здійснив перерахунок суми заборгованості станом на 23.12.2024, через що виникла потреба у збільшенні позовних вимог.

Позивач вважає, що його права порушені оскільки позивач продав відповідачу вироблену з альтернативних джерел електричну енергію, однак в порушення умов договору та норм чинного законодавства відповідач електричну енергію не оплатив.

Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ».

Відповідно до п. 4.3 Договорів на дату введення в експлуатацію генеруючих установок «зелений» тариф за Договором N? 240011859 від «21» травня 2019р становить 5,5021 грн., за договором N? 250130066 від «29» грудня 2020р 5,365 грн, за договором N? 250130975 від «3» вересня 2021р. 5,3491 грн та за договором N? 250130981 від «5» січня 2022р 5,005 грн У відповідності до Правил роздрібного ринку електричної енергії, На виконання зобов`язань за Договором Позивач за вересень 2024 року продав Відповідачу електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об?єктами електроенергетики приватних домогосподарств, (різниця між обсягом виробленої/ згенерованої електричної енергії та обсягом споживання приватним домогосподарством) на загальну вартість 129257,48 гривень.

Обсяг та вартість проданої електричної енергії, підтверджуються підписаними Відповідачем Актами приймання-передавання товару

Пункт 2.2. договору передбачає права споживача: отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством; відшкодування згідно із чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману Постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим Договором; здійснення контролю за правильністю оформлення постачальником універсальних послуг платіжних документів.

Пункт 4.1 Розділу 4 Договору (Умови та порядок оплати) передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Отже, за умовами договору Відповідач не пізніше 15 жовтня 2024 року мав сплатити на поточний рахунок 104 052, 28 грн.

Оцінка Суду.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі наступних договорів купівлі продажу енергії за «зеленим» тарифом №. 240011859 від 21 травня 2019 року, №250130066 від 29 грудня 2020 року, №250130975 від 03 вересня 2021 року, №250130981 від 05 січня 2022 року, який за своєю правовою природою є договором купівлі продажу електричної енергії.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, а отже є обов`язковим для сторін.

Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України "Про ринок електричної енергії" та низкою підзаконних нормативних актів.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за продажу електричну енергію та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань у виді інфляційних втрат та відсотків річних

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: …. про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом (п.18).

Абзацом 18 ч.1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що приватні домогосподарства здійснюють продаж виробленої електричної енергії за " зеленим" тарифом постачальнику універсальних послуг. Інші споживачі, у тому числі енергетичні кооперативи, здійснюють продаж виробленої електричної енергії за " зеленим" тарифом гарантованому покупцю.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 9-1 Закону України "Про альтернативні джерела енергії", за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за спірні періоди продав відповідачу електроенергію, вироблену з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, на загальну суму 104 052, 28 грн, яка прийнята останнім без заперечень та зауважень, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії та актами корегування.

Суд вважає доведеним факт наявності заборгованості за договором у розмірі 104 052, 28 грн грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії, актами коригування купівлі-продажу електроенергії, виписками з банківського рахунку позивача, платіжними інструкціями.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечив проти існування заборгованості перед позивачем за спірні періоди та не спростував її наявність відповідними доказами.

Відповідно до абз. 2 п. 4.1. Договору, оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Абзацом 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ (в редакції постанови НКРЕКП № 3 від 10.01.2024, що набрала чинності 12.01.2024 р. і є чинною на момент розгляду справи) встановлено, що розрахунок за придбану електричну енергію постачальник універсальних послуг здійснює не пізніше 25 числа місяця після закінчення розрахункового періоду на основі Акта купівлі-продажу електричної енергії.

Вказана норма неодноразово змінювалася. У первинній редакції, яка діяла до 07.10.2023 року, строк розрахунку становив 15 днів. Надалі постановою НКРЕКП № 1822 від 04.10.2023, що набрала чинності 07.10.2023 р., цей строк був змінений на 17 днів. Таким чином строк розрахунку, передбачений ПРРЕЕ, був різним у вказаних проміжках часу. Натомість у договорі, укладеному у 2021 році, строк залишився незмінним і становить 15 днів.

При вирішення конкуренції положення договору щодо строку розрахунку та нормами законодавства суд виходить з таких міркувань.

Згідно з пп. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: правилами роздрібного ринку.

Відповідно до п. 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312. За змістом абз. 3 цього пункту, ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Пунктом 11.3.6 ПРРЕЕ передбачено, що взаємовідносини між побутовим споживачем та постачальником універсальної послуги, пов`язані з продажем та обліком електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватних домогосподарств, та розрахунками за неї, регулюються цими Правилами та договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством, який є додатком 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Цивільним та Господарським кодексами України.

Згідно з п. 11.3.18 ПРРЕЕ умови та порядок оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, передбачені цими Правилами, зазначаються в договорі про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством.

У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Виходячи з обов`язковості виконання норм ПРРЕЕ всіма учасниками ринку електричної енергії, а також з того, що порядок розрахунків між сторонами імперативно сформульовано в абз. 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ, суд констатує, що сторони не можуть відступати від положень ПРРЕЕ. Суд також враховує і той факт, що відносини на ринку електричної енергії є специфічними і підлягають чіткому врегулюванню з боку держави.

За своєю суттю договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством є публічним договором. Форма такого договору затверджена у Додатку 6 до ПРРЕЕ.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України, актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Враховуючи вищезазначене, суд робить висновок, що норми ПРРЕЕ мають перевагу над положеннями договору. Положення договору, які не відповідають ПРРЕЕ, є нікчемними і не можуть бути застосовані. З огляду на це, суд при визначенні строку розрахунків, буде керуватися абз. 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ у редакціях, які діяли у відповідні періоди.

При визначенні строку розрахунків суд також враховує, що 26.04.2022 року була прийнята постанова НКРЕКП №396, згідно з якою постачальник універсальних послуг зобов`язаний був забезпечити мінімальний гарантований розмір оплати не пізніше 60 днів після закінчення відповідного розрахункового періоду.

Відповідно до постанови НКРЕКП № 153 від 30.01.2023, яка набрала чинності 01.02.2023 року, скасовано Постанову НКРЕКП №396 та встановлено постачальникам електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг (далі - ПУП), забезпечити повну оплату вартості електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватних домогосподарств в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, купленої ПУП за "зеленим" тарифом у 2022 році: за березень 2022 року - до 25 березня 2023 року; за квітень 2022 року - до 25 квітня 2023 року; за травень 2022 року - до 25 травня 2023 року; за червень 2022 року - до 25 червня 2023 року; за липень 2022 року - до 25 липня 2023 року; за серпень 2022 року - до 25 серпня 2023 року; за вересень 2022 року - до 25 вересня 2023 року; за жовтень 2022 року - до 25 жовтня 2023 року; за листопад 2022 року - до 25 листопада 2023 року; за грудень 2022 року - до 25 грудня 2023 року.

У межах дії постанов № 396 та № 153, які є спеціальними нормативно-правовими актами в умовах дії в Україні правового режиму воєнного стану, положення п. 4.1. Договору № 240270185 щодо оплати за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством, до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, не застосовується.

Позивач подав заяву про збільшення позовних вимог. Заява обґрунтована тим, що після подачі позову у даній справі, сторони підписали акт купівлі-продажу електроенергії за листопад 2024 року. У зв`язку з цим позивач здійснив перерахунок суми заборгованості станом на 23.12.2024, через що виникла потреба у збільшенні позовних вимог.

Від відповідача ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог , а саме додав вимогу про стягнення заборгованості за період листопад 2024 року, за чотирма договорами, а обґрунтування вимог посилається на акти купівлі продажу за період листопад 2024 року, нові періоди та несвоєчасну оплату, що є зміною підстав позову.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Тому в даному випадку позивач не змінив позовні вимоги, а збільшив розмір позовних вимог до відповідача. Суд вважає, що подана заява позивача про збільшення позовних вимог не суперечить ЦПК, тому вона підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, з відповідача підлягають стягненню сума заборгованості 139 415,27 грн

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність у сторін договірних правовідносин щодо купівлі-продажу електричної енергії з кореспондуючими правами та обов`язками, які сторони не заперечують. Обсяг виробленої позивачем і переданої відповідачу електроенергії, а також наявність боргу та його сума відповідачем не заперечуються.

Крім цього, даний факт підтверджено актами приймання - передачі товару і договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом.

Посилання відповідача на невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» фінансових зобов`язань перед відповідачем, як на підставу невиконання останнім зобов`язань перед позивачем, суд вважає безпідставним, оскільки згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

З наведеного вбачається, що кредитор не має нести негативні наслідки відносин боржника з його контрагентами. Крім того, вступаючи у договірні відносини, боржник несе ризики можливої відсутності на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, та відсутності у нього необхідних коштів.

Таким чином, посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не приймається судом до уваги, оскільки невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» укладеного з відповідачем договору не є підставою для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем за відповідним договором, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 910/9905/21 та у постанові КГС від 06.12.2022 року у справі № 910/14453/21.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що зменшені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимогистатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В контексті наведеної вище судової практики, суд вважає обґрунтування даного рішення є достатнім.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір у сумі 1040,52 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 274. ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» про стягнення заборгованості за електричну енергію, вироблену за «зеленим тарифом» задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість за електричну енергію, вироблену за зеленим тарифом, в сумі 139 415,27 грн, ( сто тридцять дев`ять тисяч чотириста п`ятнадцять грн.27 коп)

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1040,52 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальність «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ», місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Жупанатська, буд.18, .

Суддя В.І.Бедьо