ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1652/25 Справа № 209/3709/24 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Аліна Олександрівна,

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

28.05.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Україна» звернулось до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

05.07.2024 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла вищезазначена цивільна справа.

Згідно поданої позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача заборгованість : за кредитним договором в розмірі 41 627.52 грн., з яких 8 100.00 грн. - сума кредиту; 33 527.52 сума процентів за користування кредитом.

Та понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надання правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 14.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА » та відповідачем був укладений електронний договір № 5539129 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА », затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених на сайті товариства.

Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 8 100.00 грн., строк кредиту 357 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 17 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу кредиту (06.02.2023) вказуються в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору .

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА » свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 8 100.00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

04.04.2022 року відповідач здійснив платіж оплату на оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 620.58 грн.

В зв`язку з введенням військового стану та з можливістю врегулювання кредитних відносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийняте рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул а користування кредитом в період з 25.02.2022 року по 30.04.2022 року за всіма кредитними договорами.

У період з 01.05.2022 року по 05.09.2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Нарахування процентів здійснено в межах строку користування кредитом та не містить штрафних санкцій.

29.05.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА », як клієнтом та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» як фактором було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Про відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору складає 41 627.52 грн., з яких 8 100.00 грн. - сума кредиту; 33 527.52 сума процентів за користування кредитом.

Відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданих йому кредитних коштів за даним кредитним договором, що й стало підставою звернення до суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2024 року позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», представник позивача, Городніщева Єлизавета Олегівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», заборгованість: за Договором про надання споживчого кредиту № 5539129 від 14 лютого 2022 року в загальній сумі 41 627 (сорок одна тисяча шістсот двадцять сім) грн., 52 коп., з яких 8 100.00 грн. - сума кредиту; 33 527.52 сума процентів за користування кредитом.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) грн., 40 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору та 3 000.00 ( три тисячі) грн., на відшкодування витрат за надання правової допомоги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

11.11.2024 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Аліна Олександрівна надійшла апеляційна скарга, в якій просить суд, скасувати рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що матеріалами справи не підтверджено, зокрема укладення ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору, погодження нею умов кредитування та надання відповідачу кредиту, в тому числі й роздруківки або іншого належного доказу електронного підпису, тобто засвідчення волі одноразовим ідентифікатором відповідача.

Також, зазначає, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

26.12.2024 року до Дніпровського апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» надійшоввідзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2024 року залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 41627,52 грн., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

14.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА » та відповідачкою був укладений електронний договір № 5539129 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА » , затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених на сайті товариства, що підтверджується копією договору.

Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 8 100.00 грн., строк кредиту 357 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 17 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу кредиту (06.02.2023) вказуються в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору, що підтверджується копією договору, додатками до нього та паспортом споживчого кредиту.

Судом також встановлено, що договір між сторонами укладений в електронній формі.

Таким одноразовим ідентифікатором є А218829, що зазначене у п. 10 укладеного між сторонами договору. Відповідно судом встановлено, що відповідачка прийняла пропозицію укласти кредитний договір, що підтверджується інформацією щодо порядку укладення електронного договору.

Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України.

Також судом встановлено, що в укладеному договорі сторони погодили його істотні умови , в тому числі і розмір процентів.

Так згідно підпункту 1.5 укладеного між сторонами Договору. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1.99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору.

Пунктом 1.5.2 укладеного кредитного договору погоджена знижена процентна ставка 0,697% в день від суми кредиту та умови її застосування. Пунктом 1.7 визначено, що орієнтовна реальна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 52040.79% річних. Відповідно до п. 1.8 договору, орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 65 644.83 грн.

Судом також встановлено, що з відповідачем був погоджений паспорт споживчого кредиту, в якому визначені та погоджені сторонами всі істотні умови укладеного договору.

Судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА » свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 8 100.00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

04.04.2022 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 620.58. Таким чином відповідачка підтвердила наявність між первісним кредитором та нею договірних відносин, перерахування їй грошових коштів та сій обов`язок з їх повернення. Тому доводи відповідачки про те, що позивачем не надано доказів перерахування їй грошових коштів та належність їй вказаної банківської картки є безпідставним.

Крім того перерахування та зарахування грошових коштів підтверджується повідомленням АТ «ПУМБ» № КНО-20.4/73 від 31.05.2023 року.

В свою чергу відповідачка лише посилається на недоведеність належності їй банківської картки НОМЕР_1 . Але будь-яких доказі на підтвердження даного факту не надала, хоч мала можливість безперешкодно отримати докази про те, які банківські картки на її ім`я видавались.

Здійснивши один платіж за укладеним кредитним договором відповідачка надалі оплати за укладеним кредитним договором не здійснювала.

Також судом встановлено, що 29.05.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» як фактором було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Таким чином до позивача перейшло право вимоги за укладеним договором відступлення права вимоги і позивач є належним позивачем у справі.

Станом на дату звернення позивача до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору з урахуванням в несеного платежу складає 41 627.52 грн., з яких 8 100.00 грн. - сума кредиту; 33 527.52 сума процентів за користування кредитом.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачкою.

Тому сума заборгованості підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача.

Але колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі погодитись не може з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту (а.с.14-15) підписаний одноразовим електронним підписом ОСОБА_1 .

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електроннийдоговір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну абоприпинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк

або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку

з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщосторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет- магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № № 61-16243 св 20).

Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

А тому, для відмови у задоволенні позовних вимог підстав немає.

Але є підстави для зміни судового рішення в частині нарахування %.

Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Судами попередніх інстанцій надано правильну оцінку доводам позивача про те, що пункт 1.6. кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі до 2 % від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить до 730 % на рік, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнали несправедливим оспорюваний пункт кредитного договору з посиланням на те, що він встановлює вимогу зі сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором та правильно застосували до спірних правовідносин статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

До таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року, справа № 754/6091/18, провадження № 61-11473св19.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що зазначена сума кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 41627, 52 грн. є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

А тому справедливим буде стягнення з відповідачки відсотків, сума яких дорівнює вартості кредиту, тобто у розмірі 8 100 грн., а тому рішення суду першої інстанції треба змінити у відповідній частині.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Аліна Олександрівна задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2024 року змінити.

Резолютивну частину рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2024 року, в частині задоволених позовних вимог викласти у редакції цієї постанови.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», (, юридична адреса: 03150 м. Київ вул. Загородня, 15 офіс 118/2), заборгованість: за Договором про надання споживчого кредиту № 5539129 від 14 лютого 2022 року в загальній сумі 16 200 (шістнадцять тисяч двісті) грн., 00 коп., з яких 8 100.00 грн. - сума кредиту; 8 100.00 - сума процентів за користування кредитом.

В іншій частині рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: