Справа № 468/2389/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді - Звягіної О.В., за участю секретаря судового засідання Шутєєвої Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Баштанка цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Матвієнко Вікторії Василівни, заінтересована особа: Баштанська міська рада Баштанського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ :

06.12.2024 року представник заявника звернулася до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , є спадкоємцем майна після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після неї залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0215 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.63 га на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

23.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини за законом, однак 23.10.2024 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з наданих документів вбачається, що він не був зареєстрованим разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, а до нотаріуса звернувся по закінченню встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Однак, ОСОБА_2 на момент своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала із сином ОСОБА_1 за місцем його реєстрації, оскільки син забрав матір з с.Явкине Баштанського району (де воназареєстрована) до себе, для забезпечення постійного догляду зважаючи на їїпохилий вік та стан здоров`я та проживав з нею разом більше 10 років.

Оскільки на момент смерті матері вони проживали разом, тому ОСОБА_1 вважав, що він прийняв спадщину. Іншіспадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні.

Крім того, ще 13.03.2001 року ОСОБА_2 заповідала вказану земельнусвоєму сину ОСОБА_1 (право на яку тоді підтверджувалосьСертифікатом про право на земельну частку (пай), а у 2003 році вона отримала Державний акт на право власності на землю), тобто розпорядженням на випадок своєї смерті вона бажала, щоб саме її син успадкував цю землю.

Встановлення факту, що ОСОБА_1 постійно проживав разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, необхідно йому для оформлення спадщини.

Тому заявник був вимушений звернутися з відповідною заявою до суду.

Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.12.2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду порядку окремого провадження.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву в повному обсязі та просила суд задовольнити її.

Представник заінтересованої особи - Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень проти позову не заявили.

Заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 матір заявника, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0215 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.63 га на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Заповітом, посвідченим 11 березня 2021 року Явкинською сільською радою Баштанського району Миколаївської області, спадкодавець заповідала земельну ділянку заявнику, як своєму синові.

На час відкриття спадщини ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , однак місце їх реєстрації не співпадає.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття і спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір і місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх і обмеження.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту і постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до ч.2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з його матір`ю ОСОБА_2 , на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,81,264,265,315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: