Справа №403/318/21 провадження № 2/403/5/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2025 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Руссу В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Устинівської селищної ради Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
В судове засідання по розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.158). Згідно поданого до суду клопотання прохав судове засідання (судовий розгляд) по справі про визначення додаткового строку для подання заяви по прийняття спадщини провести без його участі (а.с.162).
В судове засідання по розгляду справи по суті представник відповідача Устинівської селищної ради Кіровоградської області не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.159, 161). Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Згідно письмової заяви прохав суд розглянути справу без його участі та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.164).
З огляду на неявку в судове засідання учасників справи, суд, відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті в даному судовому засіданні без їх участі.
На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, та процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 14 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.63-64).
Ухвалою суду від 15 липня 2024 року витребувано від: 1) приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутня О.Я. копію спадкової справи (номер у нотаріуса: 109/2021) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; 2) Криворізької міської ради - відомості з реєстру територіальної громади про осіб, місце проживання яких станом на 26 квітня 2009 року було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно судом оголошено перерву в підготовчому засіданні у зв`язку з витребуванням письмових доказів (а.с.73-74).
Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року від Криворізької міської ради витребувано відомості з реєстру територіальної громади про осіб, місце проживання яких станом на 26 квітня 2009 року було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.109-110).
Ухвалою суду від 06 вересня 2024 року витребувано від: 1) Криворізької міської ради відомості з реєстру територіальної громади про осіб, місце проживання яких станом на 26 квітня 2009 року було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області відомості, що містяться в картотеці реєстраційного обліку про осіб, місце проживання яких станом на 26 квітня 2009 року було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.123-124).
Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року згідно положень п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України закрито підготовче провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті (а.с.157).
Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Судом по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області у віці 39 років помер гр-н ОСОБА_2 (а.с.57).
Згідно інформації, наданої виконавчим комітетом Криворізької міської ради за вих.№12/7/5638 від 19 серпня 2024 року, місце проживання гр-на ОСОБА_2 з 07 листопада 2003 року по 21 серпня 2006 року було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 та зняте з реєстрації у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_2 . Будівля за адресою: АДРЕСА_3 не є житловим будинком (а.с.117).
Відомості про реєстрацію місця проживання гр-на ОСОБА_2 станом на 26 квітня 2009 року за адресою: АДРЕСА_2 в реєстрі Криворізької міської територіальної громади відсутні (а.с.137).
Як вбачається із свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , батьком останнього є ОСОБА_3 , а матір`ю - гр-нка ОСОБА_4 (а.с.48).
Згідно відомостей про батьків, наявних в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, батьком ОСОБА_2 є гр-н ОСОБА_5 , а його матір`ю - ОСОБА_4 (а.с.58).
Отже, матір`ю позивача та спадкодавця ОСОБА_2 є гр-нка ОСОБА_4 ..
Таким чином, позивач по справі ОСОБА_1 є рідним братом спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки за змістом ч.2 ст.26 Сімейного кодексу України рідними вважаються, крім повнорідних, також і неповнорідні брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька.
15 липня 2009 року позивач ОСОБА_1 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.69, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та в період часу з 22 вересня 2009 року по 22 квітня 2011 року відбував покарання у Жовтоводській ВК-26. Початок строку відбування позивачем покарання рахувався з 10 березня 2009 року (а.с.52, 53).
Судом також встановлено, що вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 за скоєні злочини був засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. В строк відбутого покарання зарахований строк його попереднього ув`язнення з 20 червня 2017 року. Звільнений з Криворізької УВП №3 19 травня 2020 року по відбуттю строку покарання (а.с.54).
10 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 уповноважив гр-на ОСОБА_6 бути його представником з питань оформлення у нотаріальних органах спадкових прав після смерті його рідного брата ОСОБА_2 , що підтверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігутою О.С. та зареєстрованою в реєстрі за №178 (а.с.55).
Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Трутня О.Я. від 15 липня 2021 року за вих.№216-02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку у зв?язку з ненаданням його представником доказів прийняття ним, як спадкоємцем, спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України, внаслідок чого вона вважається ним не прийнятою (а.с.60).
Зі змісту витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі судом встановлено, що спадкова справа після смерті гр-на ОСОБА_2 , як спадкодавця, була заведена 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Трутнем О.Я., номер у Спадковому реєстрі: 67985085, номер у нотаріуса: 109/2021, що відповідає даті звернення представника позивача ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.61).
Інформація про інші заповіти, спадкові договори стосовно спадкодавця ОСОБА_2 у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.90 зворот).
Відомостей про звернення інших спадкоємців померлого ОСОБА_2 протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку із заявами про прийняття спадщини після його смерті та (або) відмову від її прийняття матеріали спадкової справи не містять (а.с.81-96).
Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним позивачем, як учасником справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.1 ст.1269 ЦК України).
За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України).
З огляду на викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Як вбачається з досліджених судом письмових доказів, протягом визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який закінчився 27 жовтня 2009 року, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець, жодних дій, спрямованих на реалізацію своїх спадкових прав не здійснював.
При цьому звертаючись до суду із даним позовом, поважними причинами, які зумовили пропуск встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивачем зазначені: відсутність можливості отримати інформацію про смерть брата ОСОБА_2 у зв`язку з відбуванням ним покарання в Жовтоводській ВК-26 з 10 березня 2009 року та в подальшому - після 05 квітня 2012 року (зазначеної позивачем дати, коли йому стало відомо про смерть брата) у зв`язку з відбуванням ним покарання в Криворізькій УВП №3 (з 20 червня 2017 року).
Даючи мотивовану оцінку наведеним позивачем обставинам на обгрунтування підстав для задоволення позову, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до розяснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що про смерть брата ОСОБА_2 йому стало відомо лише 05 квітня 2012 року.
Разом з тим, під час судового розгляду позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після 26 квітня 2009 року і до 05 квітня 2012 року йому не було відомо про смерть брата ОСОБА_2 і він не мав обєктивної можливості дізнатися про його смерть (в тому числі і під час попереднього увязнення та відбування покарання), у звязку із чим суд приходить до висновку про невиконання позивачем процесуального обовязку із доведення тих обставин, на які він посилається в позовній заяві, як на підставу своїх вимог.
Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі №192/1663/17, необізнаність позивача, як спадкоємця, про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, та не є обєктивною перешкодою для здійснення такої дії.
Крім того, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №755/7357/15-ц та постановах Верховного Суду від18 січня 2018 року у справі №198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі №712/656/15-ц, від 13 грудня 2018 року у справі №459/295/16-ц та від 25 лютого 2020 року у справі №754/2872/19).
Враховуючи, що практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною, незнання позивачем ОСОБА_1 про смерть свого брата, як спадкодавця, не є поважною причиною пропуску ним строку для прийняття спадщини.
Щодо наведеного в позовній заяві посилання на перебування позивача в установі виконання покарань, як обставини, яка вплинула на отримання ним інформації про смерть брата, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про попереднє увязнення» взятій під варту особі надається право на побачення з родичами або іншими особами.
Крім того, відповідно до ст.13 Закону України «Про попереднє увязнення» особи, взяті під варту, можуть листуватися з родичами та іншими громадянами, а також підприємствами, установами, організаціями з письмового дозволу особи або органу, в провадженні якого знаходиться справа. Скарги, заяви і листи з питань, не повязаних з провадженням у праві, розглядаються адміністрацією місця попереднього увязнення або надсилаються за належністю в порядку, встановленому законом.
За змістом ч.1 ст.107, ч.ч.1, 5 ст.110 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції, чинній на час початку відбування позивачем покарання у Жовтоводській ВК-26), засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови; зустрічатися з родичами та іншими особами.
Отже, сама по собі обставина перебування позивача протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини спочатку у слідчому ізоляторі (з 10 березня 2009 року), а потім у виправній колонії (з 22 вересня 2009 року по 22 квітня 2011 року) не була тією виключною обставиною, яка унеможливила виконання ним, як спадкоємцем, обовязку звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
При цьому судом також враховується, що згідно тверджень, викладених в позовній заяві, про смерть брата позивач дізнався 05 квітня 2012 року, тобто майже через рік після його звільнення з кримінально-виконавчої установи (22 квітня 2011 року) та під час перебування поза межами виправної колонії, що, як наслідок, спростовує доводи позивача про неможливість отримання ним інформації про смерть спадкодавця виключно у звязку з відбуванням ним покарання.
В постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі №712/4362/18 зроблений правовий висновок про те, що в період перебування в місцях позбавлення волі позивач мав можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
Аналогічний правовий висновок був зроблений також і у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2018 року у справі №712/656/15-ц та від 10 жовтня 2018 року у справі №362/2051/16-ц.
З огляду на викладене, в період перебування в установі попереднього увязнення (слідчому ізоляторі) та у Жовтоводській виправній колонії №26 позивач ОСОБА_1 мав можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання відповідної заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
Крім того, надаючи оцінку поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини у зв`язку з відбуванням ним покарання в Криворізькій УВП №3 (з 20 червня 2017 року), судом враховується, що гр-н ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини було 27 жовтня 2009 року.
Довіреність на вчинення дій, повязаних із оформленням спадкових прав, була видана позивачем ОСОБА_1 10 червня 2020 року.
Представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 15 липня 2021 року.
Отже, пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини складає 11 років 8 місяців.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19, при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність обєктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати обєктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
З огляду на викладене, обставина відбування позивачем ОСОБА_1 покарання в Криворізькій установі виконання покарань №3 (враховуючи строк попереднього увязнення) з 20 червня 2017 року по 19 травня 2020 року не визнається судом поважною причиною пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки вказана обставина мала місце поза межами шестимісячного строку, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України, а її настанню передував тривалий період часу - понад 5 років, протягом якого позивач, звільнившись 22 квітня 2011 року з Жовтоводської виправної колонії №26 та знаючи про смерть брата, не вживав жодних належних заходів для оформлення своїх спадкових прав.
Отже, позивачем, як спадкоємцем за законом, не була обгрунтована послідовність його дій після спливу строку, встановленого для прийняття спадщини і до початку його попереднього ув`язнення з 20 червня 2017 року, а судом не встановлені поважні причини, які б перешкоджали позивачу звернутись до суду за захистом своїх прав в цей період.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені позивачем ОСОБА_1 причини пропуску строку для прийняття спадщини - необізнаність про смерть спадкодавця у звязку з відбуванням покарання в кримінально-виконавчих установах, за відсутності інших повідомлених ним обставин, які істотно перешкодили вчиненню ним дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 на протязі більше ніж 11 років, не мають характеру обєктивних, а тому не можуть свідчити про поважність причин пропуску позивачем визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячного строку, в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України.
За встановлених судом обставин, пропуск позивачем ОСОБА_1 , як спадкоємцем, строку для прийняття спадщини без поважних причин не може свідчити про наявність у нього порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.
На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; приймаючи до уваги не надання позивачем доказів на підтвердження обставин, які обєктивно та істотно перешкодили реалізації ним права на прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, приходить до висновку про відсутність правових підстав вважати, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у звязку з чим позов не підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, з урахуванням того, що судовими витратами при розгляді даної справи є сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. за предявлення до суду позовної вимоги немайнового характеру, і в задоволенні позову відмовлено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обовязку відшкодувати на користь позивача вказану суму судового збору в порядку розподілу судових витрат між сторонами.
Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,
В позові ОСОБА_1 до Устинівської селищної ради Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.
Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у виді сплаченого ним судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.
Повне імя та найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повне рішення суду складено 06 лютого 2025 року.

Суддя С.Ю.Атаманова