Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3140/24 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 83 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

з участю секретаря

судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 286/3140/24 за позовом ОСОБА_1 до Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. у місті Овручі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив зняти арешт, накладений постановою старшого державного виконавця Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про опис та арешт майна боржника від 13 червня 2023 року у виконавчому провадженні №60874656, на наступне майно:

- дубову дошку (обрізна) 4 куба в асортименті: від 170 см до 3000 см, шириною від 55 см до 255 см, товщиною 28 см.;

- дубову заготовку, 0,62 куба довжиною - 370 см, шириною - 80 см, товщиною - 28 см;

- щит дубовий: 13 шт.(2м-довжю, 0,5 м. товщ.);

- дубову заготовку (2,03*2,20) у кількості 5 штук;

- коробку дверну - 4 шт., у кількості 4;

- дубову заготовку - 110 шт. у кількості 110;

- дошку дубову - не обрізну від 10 см. до 27 см. - 44 шт. у кількості 44;

- дошку дубову - не обрізну від 2 м.*0,32 см. - 7 шт;

- сосновий брус 8* НОМЕР_1 куба у кількості 7 штук;

- дубовий брус 40*50 1,755 куба;

- щит дубовий 10 шт. (1 м.-довж. 0,5 м. товщ);

- віконні блоки 5 шт. (1,7 довж., 1,4 висота);

- дубову затоготовочну дошку 2,22 куба;

- дошку соснову (шалювальну) 20 шт.;

- дошку соснову - обрізну 30 см.* 10 см - 52 шт.;

- дошку соснову - обрізну 40 см.* 12 см. 6 шт.;

- дошку соснову - обрізну 50 см.* 12см. -16 шт.;

- дошку соснову - не обрізну 20 шт.;

- дошку дубову - не обрізну - 3 шт.

В обґрунтування позову зазначав, що виконавцем Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Овруцького районного суду Житомирської області було описано та арештовано майно, яке належить йому.

Вказував, що з 2006 року він є фізичною особою-підприємцем. Одним із видів його економічної діяльності є лісопильне та стругальне виробництво. З 2019 року підприємницьку діяльність здійснює, в тому числі в орендованих виробничих приміщеннях по АДРЕСА_1 .

Зазначав, що у провадженні старшого державного виконавця Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Залізко С. П. перебуває виконавче провадження № 60874656 з примусового виконання виконавчого листа Овруцького районного суду від 09 грудня 2019 року у справі №286/311/19 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 299 184 грн. У даному виконавчому провадженні постановою про опис та арешт майна боржника від 13 червня 2023 року було описано та арештовано, серед іншого, і вищезгадане майно.

Згідно постанови державного виконавця, вищезазначене майно належить боржнику, при цьому у мотивувальній частині постанови на підставі яких фактичних даних воно йому належить не зазначено, що дає підстави вважати, що при зверненні стягнення на вказане майно приналежність його боржнику виконавцем не перевірялась.

Згідно товаро-транспортної накладної від 20 січня 2023 року позивачем у ФОП ОСОБА_4 придбано 11 куб.м необрізної дубової дошки, з якої в подальшому виготовлено, в тому числі дубову дошку (обрізна) 4 куба в асортименті: від 170 см до 3000 см, шириною від 55 см до 255 см, товщиною 28 см (вказана у постанові від порядковим №1), дубову заготовку 0,62 куба довжиною 370 см, шириною 80 см, товщиною 28 см (вказану у постанові під порядковим №5), щит дубовий: 13 шт. (2м-довжиною, 0,5 м. товщина) (вказаний у постанові під порядковим №9), дубову заготовку (2,03*2,20)-5 шт. у кількості 5 (вказана у постанові під порядковим №13), дубову заготовку 110 шт. у кількості 110 (вказану у постанові під №16), дошку дубову (необрізну) (від 10 см до 27 см 44 шт. у кількості 44) (вказана у постанові під №17), дошку дубову (не обрізну) (від 2м*0,32 см 7 шт.) (вказана у постанові під №18), дубовий брус 40*50 1,755 куба (вказаний у постанові під №20), щит дубовий 10 шт. (1м - довж., 0,5 м товщ.) (вказаний у постанові під №22), дубову заготовочну дошку 2,22 куба (вказана у постанові під №27), дошку дубову (не обрізна) 3 шт. у кількості 3 (вказана у постанові під №33).

Відповідно до товаро-транспортної накладної № 25 від 13 лютого 2023 року у ОСОБА_5 придбано 2 куб. м пиломатеріалів н/о 50 мм сосна та 5 куб. м пиломатеріалів н/о 25 мм сосна з яких в подальшому виготовлено, в тому числі коробку дверну 4 шт., у кількості 4 (вказана у постанові під №15), сосновий брус 8* НОМЕР_1 куба у кількості 7 (вказана у постанові під №19), віконні блоки 5 шт. (1,7 довж., 1,4 висота) (вказані у постанові під №24), дошку соснову (шалювальна) -20 шт. у кількості 20 ( вказану у постанові під №28), дошку соснову (обрізну) (30 см *10 см -52 шт.) (вказану у постанові під №29), дошку соснову (обрізну) (40 см*12 см -6 шт. ) (вказана під №30), дошку соснову обрізну (50 см*12 см -16 шт.) (вказана у постанові під №31), дошку соснову не обрізну 20 шт. (вказану у постанові під №32).

Оскільки, майно за порядковими номерами 1, 5, 9, 13, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 22, 24, 27, 28, 29, 30, 31, 32 та 33 належить йому, як особі, що придбала матеріал, з якого в подальшому його виготовила та яка у своїй діяльності не відповідає за дії боржника у вказаному виконавчому провадженні, його опис та арешт виконавцем проведений протиправно, а тому підлягає зняттю.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2024 року було залучено до участі у справі ОСОБА_2 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, позивач просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволені позовних вимог, місцевим судом не враховано положень статті 331 ЦПК України. Суд не взяв до уваги, що ним надано документи, які підтверджують придбання матеріалу та з якого в подальшому виготовлено спірне майно. Також, судом не враховано, що жодним учасником справи не спростовано доводів щодо належності йому цього майна.

Крім того, суд не враховав, що він не є стороною виконавчого провадження. Оскільки судом не вірно надано оцінку всім фактичним обставинам та ухвалено незаконне судове рішення, воно підлягає скасуванню.

У поданому відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого суду, як законне та обґрунтоване, - залишити без змін. Вказує, що позивачем не надано достатніх, належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження набуття останнім права власності на спірне майно, тобто заявником не доведено, що державним виконавцем, при описі та арешті цього майна, були порушені будь які права позивача.

Належним чином у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства повідомлені про дату, час і місце розгляду справи учасники процесу в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню частини 2 статті 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що постановою старшого державного виконавця Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Залізко С.П. від 13 червня 2023 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №286/311/19 від 09 грудня 2019 року про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 299 184 грн було описано та накладено арешт на майно, яке зазначене вище. Дану постанову було складено у присутності стягувача ОСОБА_3 , боржника ОСОБА_2 , а також двох понятих, про що свідчать підписи у постанові. Вказану постанову сторонами виконавчого провадження оскаржено не було (а.с.12-13).

Постанову про опис та арешт майна боржника від 13 червня 2023 року було вручено боржнику особисто, про що свідчить його підпис у постанові. Крім того, при здійснені опису ОСОБА_2 не надав жодних документів, що свідчили про те, що описане вищевказане майно належить не йому, і будь-якої інформації про те, що це майно не його також не було повідомлено. Будь-які заперечення не надходили.

Також встановлено, що державним виконавцем надсилався звіт про оцінку майна ОСОБА_2 для ознайомлення.

04 липня 2023 року позивач звернувся із заявою на ім`я начальника Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Київ) Саранчук Н.М., в якій зазначив, що під час опису майна боржника ОСОБА_2 було безпідставно описано та арештовано майно, яке належить йому на праві приватної власності і немає ніякого відношення до боржника (а.с.28).

Овруцький відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом за №18688 від 14 липня 2023 року, за підписом начальника відділу Н. Саранчук, повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, та запропоновано звернутися до суду з відповідною заявою (а.с.27).

Станом на 04 вересня 2024 року вищевказане майна знаходилося на реалізації, а деяке вже реалізувалося.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що надані докази безумовно не підтверджують, що саме із попередньо придбаних лісоматеріалів, було виготовлено вищевказане майно, на яке було накладено арешт старшим державним виконавцем в межах виконавчого провадження №60874656. Вимога про визнання права власності на спірне майно позивачем взагалі не ставиться, що суперечить положенням частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закону) передбачено, що заходами примусового виконання рішень, зокрема, є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до статей 6, 11 Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасного і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов`язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку(пункт 6 частина 3 статті 18 Закону)

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина 1 статті 59 Закону).

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження №14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження №11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі №554/5912/19-ц (провадження №61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі №331/1383/20 (провадження №61-7109 св 22).

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18 (провадження №61-4726сво19).

Ухвалюючи рішення по даній справі, суд першої інстанції не врахував сталу судову практику по розгляду спорів, пов`язаних із подібними правовідносинами, не звернув увагу на ту обставину, що позовні вимоги пред`явлені до Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який є неналежним відповідачем по справі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого суду ухвалене із порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим наявні правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, його скасування у відповідності положень пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді