Дата документу 16.01.2025Справа № 554/5452/24
Провадження № 2/554/1900/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 рокум. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді: Сініцина Е.М.

за участю секретаря: Кувіти М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на їїкористь аліментів, посилаючись на те, що перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 з 26 вересня 2018 року, зареєстрованому в Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом №1673.

Від шлюбу мають трьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На теперішній час подружні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, не мають спільного бюджету.

Діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні. Вона не може одна забезпечити належний рівень утримання дітей.

Відповідач є працездатною особою, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяю працювати, інших осіб на утриманні не має, може сплачувати зазначений нею розмір аліментів, тому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків від прожиткового мінімумудля дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи.

Позивачка про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином.

Відповідачнаправив до суду відзив, у якому зазначив, що позивачкою не надано доказів проживання з дітьми та їх утримання нею, не надано доказів ухилення батька від відповідних обов`язків.

Зазначив, що він разом з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з листопада 2023 року проживають разом, у Німеччині, а позивачка повернулася до України. Дитина ОСОБА_4 , яка не є його рідною дочкою,проживає разом із ОСОБА_8 ..

Більше того, відносно позивачки у ФРН було прийнято рішення про припинення батьківської опіки (аналог вітчизняного позбавлення батьківських прав) як наслідок її поведінки щодо власних дітей після повернення з України. Позивачка не бере участі в утриманні дітей. Просив відмовити в позові в повному обсязі та стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 15 500,00 гривень.

Суд, дослідивши позовну заяву та докази, що надані сторонами, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 уклали шлюб 26 вересня 2018 року, що зареєстрований у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом № 1673, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

В свідоцтвах про народження дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № G 270/2022, батьками дітей вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно до положень ст. 51 Конституції Українита ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2).

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши надані позивачкою докази, судом не встановлено обставин проживання позивачки разом із дітьми та перебування дітей на її утриманні, що є предметом доказування у справі.

Більш того, доводи позивачки спростовуються доказами, що надані відповідачем копією підтвердження місця реєстрації від 15.10.2024 року відповідача та дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, доводи позивачки також спростовуються рішенням Марієнберзького окружного суду, ФРН від 04.01.2023 року у справі № 2 F 768/23, згідно якого позивачка не може здійснювати батьківську опіку щодо дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Суд також приймає до уваги надану відповідачем довідку з місця навчання ОСОБА_1 , згідно якої остання навчається у класі 6с середньої школи «Генріх фон Тебра», відповідно, не проживає разом з позивачкою та не перебуває на її утриманні.

Суд також бере до уваги договір оренди від 01.08.2024 року, згідно якого відповідач орендує квартиру АДРЕСА_2 , в якій проживає, зокрема, разом із дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що позивачкою не надано доказів її проживання разом із дітьми та їх утримання, а відповідачем в повній мірі спростовано доводи позивачки в частині проживання та утримання нею дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, відтак у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно з ч.ч. 1-2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при цьому у позові відмовлено у повному обсязі, суд вважає судовий збір таким, що компенсований за рахунок держави.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Також, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження наданої правової допомоги відповідачу його представником адвокатом Скрипником А.В. надано договір про надання правничої допомоги №2 від 10 жовтня 2024 року.

Проте, всупереч ч.3 ст.137 ЦПК України, представником відповідача не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, а також документів, що свідчили б про оплату послуг адвоката та понесені адвокатом витрати при розгляді справи.

При цьому суд також приймає до уваги квитанцію №2864 від 29.10.2024 року про оплату послуг перекладу, водночас, із вказаної квитанції не вбачається, що зазначені витрати понесені саме адвокатом, яким заявлено клопотання про стягнення судових витрат, або учасником справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у клопотанні представника відповідача про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.2-5,10,12,13, 76-81, 83, 89, 141,142, 206, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Е.М. Сініцин.