Справа № 459/3420/24
Провадження № 2/459/981/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Новосад М.Д.

з участю секретаря судових засідань Козак І. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 26.02.1986 вони зареєстрували шлюб, від якого у них є спільна дитина, яка вже досягла повноліття. Вказала, що сімейне життя не склалось, оскільки відповідач чинить на неї постійний психологічний тиск. З 2013 року вони проживали у різних кімнатах однієї квартири та припинили вести спільне господарство, а з 2014 року вона переїхала проживати у іншу квартиру. Шлюб носить формальний характер. Відновлення стосунків та збереження сім`ї є неможливим. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам. Спроби розірвати шлюб у позасудовому порядку не дали жодних результатів. Тому просить позов задоволити.

13.01.2025 було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи з повідомленням сторін.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Позивачка у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечив.

Згідно із ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу.

Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.02.1986, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №122 (а.с.2).

Від спільного подружнього життя у сторін є дитина, яка досягла повноліття, відповідно до позовної заяви.

Як вбачається з копії договору дарування квартири №2494 від 04.10.2022 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачці належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5).

Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі.

З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки, однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.

Виходячи з обставин справи, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між ними слід розірвати.

Питання щодо стягнення судового збору вирішуються в порядку ст. 141 ЦПК України. При поданні позовної заяви, позивачка, як особа з ІІ групою інвалідності, що підтверджується копією відповідної довідки, була звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Беручи до уваги визнання відповідачем позову в повному обсязі та задоволення позовних вимог, суд, керуючись вимогами ч.1 ст.142, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України дійшов висновку, що з відповідача в користь держави слід стягнути 50% сплаченого судового збору, інші 50% судового збору, згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.02.1986 відділом ЗАГС Червоноградського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №122 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 50% судового збору у розмірі 605,60 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.02.2025.

Суддя: М. Д. Новосад