Справа № 369/2088/25
Провадження №2/369/5617/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва, судді Шевченківського районного суду м. Києва Сидорова Є. В., Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення заподіюваної шкоди, створеної повним ігноруванням законодавства, судових рішень, приниженням честі, людської гідності і ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Шевченківського районного суду м. Києва, судді Шевченківського районного суду м. Києва Сидорова Є. В., Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення заподіюваної шкоди, створеної повним ігноруванням законодавства, судових рішень, приниженням честі, людської гідності і ділової репутації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.05.2024 року у Шевченківському районному суді м. Києва за її участю проводився розгляд судової справи № 761/17070/24 під головуванням судді Сидорова Є. В. Вказує, що судове рішення слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва Сидорова Є.В. постановлено всупереч вимог чинного законодавства, без з`ясування усіх істотних обставин справи, що призвело до порушення її права як потерпілої сторони на справедливий суд та право на доступ до правосуддя, встановленого ст. 6 НПА 995_004, в тому числі ст. 21 КПК України, а також загальних засад кримінального провадження, передбачених п., п. 1, 2, 14 ч. 1 ст. 7 КПК України.

У подальшому, як вказує позивач, з метою реалізації та захисту конвенційних i конституційних прав людини до Шевченківського районного суду м. Києва в порядку, визначеному ст. 379 КПК України, нею у межах справи № 761/17070/24 подано заяву про виправлення допущених в раніше постановленій ухвалі описки, де вона просила замість слів, ображаючих її честь та людську гідність зазначити формулювання її процесуального статуту замість скаржника виправити на потерпілу. Так, у задоволенні її заяви про виправлення описки, допущеної в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року у справі № 761/17070/24 їй було відмовлено. Позивач зазначає, що діяння, які відповідачами вчиняються по відношенню до неї свідчать про повне ігнорування імперативних норм права, вседозволеність, зверхнє ставлення над людиною, що має своїм наслідком порушення охоронюваних державою цінностей як честь, людська гідність та ділова репутація сторони кримінального провадження - потерпілого.

На підставі викладеного просила суд, повноцінно і у відповідний західно-європейський спосіб захистити порушені права ОСОБА_2 способом стягнення шкоди, завданої правам, законним інтересам і здоров`ю позивача глибокими моральними стражданнями, спричиненими повним ігноруванням вимог чинного законодавства та позбавленням права на судовий захист, стягнути солідарно з судді Шевченківського районного суду м. Києва Сидорова Є. В. та з Шевченківського районного суду м. Києва (ЄДРПОУ 0289671) шляхом списання з казначейського рахунку державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 у відшкодування заподіюваної моральної шкоди 3000 євро, які на дату набрання судового рішення законної сили мають бути конвертовані у національну валюту; здійснити судові витрати, понесені позивачем за рахунок коштів сімейного бюджету у розмірі 1000 грн, зокрема що пов`язані з складанням позовної заяви, друкування копій документів, на поїздки до судових інстанцій та заходів, пов`язаних з виконанням процесуальних прав і обов`язків учасників цивільної справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано для розгляду судді Козак І. А.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за наступних підстав.

Предметом спору у цій справі є відшкодування шкоди, завданої позивачу ухваленими процесуальними рішенням судді.

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції, законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади.

Відповідно до ч. 1, 11 ст. 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. За шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.

Законом встановлено імунітет суду, і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї зі справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що з огляду на обставини тієї справи таке обмеження було пропорційним (рішення від 12 березня 2009 року у справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України (Plakhteyev and Plakhteyeva v. Ukraine)).

Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухвалені або вчинені після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними означеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, а також встановленням у законі особливостей відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду, що міститься у постанові від 21.11.2018 року по справі № 757/43355/16-ц, закони України не передбачають можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такою позовною вимогою буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом. Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Зазначена правова позиція Верховного Суду є сталою, що підтверджується також висновком Верховного Суду в постанові від 24 листопада 2021 року в справі № 686/31901/19.

Так, у разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду(судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 454/3208/16-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, дослідивши мотиви та зміст позовної заяви, суд дійшов висновку, що підстави позову зводяться до незгоди із ухваленими рішеннями судді Шевченківського районного суду м. Києва Сидорова Є. В., тобто позовну заяву подано у зв`язку із здійсненням суддею професійної діяльності.

Звідси, заявлені позовні вимоги по суті є оскарженням процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом іншої судової справи, що виключає можливість вирішення спору у порядку цивільного судочинства, а тому суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва, судді Шевченківського районного суду м. Києва Сидорова Є. В., Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення заподіюваної шкоди, створеної повним ігноруванням законодавства, судових рішень, приниженням честі, людської гідності і ділової репутації.

Керуючись, ст. ст. 19, 186, 260, 263, 353, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва, судді Шевченківського районного суду м. Києва Сидорова Є. В., Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення заподіюваної шкоди, створеної повним ігноруванням законодавства, судових рішень, приниженням честі, людської гідності і ділової репутації.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. А. Козак