"10" лютого 2025 р. Справа № 363/5632/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рукас О.В.,

за участю

секретаря судових засідань Найдюк Б.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про відвід судді Баличевій М.Б. у цивільній справі № 363/5632/24 за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області (головуючий суддя Баличева М.Б.) перебуває цивільна справа № 363/5632/24 за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

07.02.2025 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи подав заяву про відвід судді Баличевої М.Б. Зі змісту заяви вбачається, що 05.02.2025 року судом було постановлено ухвалу про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду разом з первісною позовною заявою. Разом з тим, постановлення ухвали суду від 05.02.2025 року, на переконання сторони позивача, відбулося всупереч прямим вимогам цивільного процесуального законодавства, принципу змагальності сторін та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також актуальних висновків Верховного Суду. При постановленні ухвали від 05.02.2025 року суддею не було враховано та не дотримано прямої норми ЦПК, на підставі якої суддя може відмовити у поновленні або поновити пропущені учасникам справи процесуальні строки. Суддею не було враховано заяву позивача від 04.02.2025 року про залишення без розгляду та повернення зустрічної позовної заяви, не наведено норм процесуального законодавства та судової практики для всебічного і повного обґрунтування винесеної ухвали, не встановлено причин та підстав пропуску строку для подання зустрічної позовної заяви, не подання заяви про поновлення пропущеного строку, а також не встановлено поважних причин для поновлення такого строку.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 висловлено сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Баличевої М.Б., у зв`язку з чим, серед іншого, просив заяву про відвід судді задовольнити, відвести суддю Баличеву М.Б. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України від розгляду даної цивільної справи.

07.02.2025 року суддею Баличевою М.Б. на виконання вимог ст. 40 ЦПК України було розглянуто подану заяву про відвід судді, за результатами чого постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про відвід судді визнано необґрунтованою та у порядку ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України передано до канцелярії для подальшого авторозподілу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2025 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В. Справу фактично передано судді 10.02.2025 року.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 7-8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Судом встановлено, що заява про відвід судді надійшла до Вишгородського районного суду Київської області 07.02.2025 року через підсистему Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Підготовче судове засідання по справі № 363/5632/24 було призначено на 05.02.2025 року. Таким чином, заява про відвід судді надійшла поза межами судового засідання.

Враховуючи підстави заявленого відводу, зважаючи на обсяг та характер документів, наданих на підтвердження доводів, висловлених у заяві ОСОБА_1 , враховуючи обмеженість процесуального строку для розгляду відводу, а також зважаючи на те, що заява про відвід судді надійшла поза межами судового засідання, суд вважає за можливе здійснювати розгляд заяви у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали поданої заяви про відвід судді, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У ч. 1 ст. 36 ЦПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Одночасно, не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Крім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу apriori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту (ч. 4 ст. 36 ЦПК України). Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу судді.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Судом встановлено, що як підстава для відводу судді Баличевої М.Б., в заяві ОСОБА_1 вказується наявність сумніву в її неупередженості.

За результатами дослідження поданої заяви, матеріалів справи, судом встановлено, що переважна більшість доводів ОСОБА_1 , які виступають підставою для заявленого відводу, стосуються незгоди з постановленою судом ухвали від 05.02.2025 року, які мають бути предметом дослідження апеляційного провадження. Разом з тим, вказані обставини не свідчать про упередженість чи необ`єктивність судді та не створюють розумного сумніву у тому, що суддя прямо чи побічно заінтересована у результатах розгляду справи. Крім того, суд в межах провадження про відвід судді позбавлений можливості надавати оцінку законності чи обґрунтованості судових рішень, прийнятих іншим суддею.

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, вважає, що викладені підстави для відводу судді не створюють підстав, передбачених ст.36 ЦПК України, для відводу головуючого судді Баличевої М.Б., а тому заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про відвід судді є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40,260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про відвід судді Баличевої М.Б. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя О.В. Рукас