Номер провадження: 22-ц/813/1669/25
Справа № 523/8832/23
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2024 у складі судді Середи І.В.,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» (далі - КНП «ОРКПЦ «ООР») та просив суд:

- визнати противоправним та скасувати наказ в.о. генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» № 598/23-к від 19 квітня 2023 по особовому складу працівників;

- поновити його на посаді заступника генерального директора з фінансово-економічних питань та інноваційного розвитку Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» або на посаді еквівалентній тій, що він займав до його звільнення, тобто до 19 квітня 2023;

- стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 19 квітня 2023 з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 8 558, 68 грн;

- стягнути 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 19 квітня 2023 його звільнено з посади заступника генерального директора з фінансово-економічних питань та інноваційного розвитку КНП «ОРКПЦ» ООР» за прогули без поважних причин згідно п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю, в той період коли він був тимчасово непрацездатний справи. З 14 по 18 квітня 2023 та з 19 по 24 квітня 2023 він тимчасового втратив працездатність та відкрив відповідні листи непрацездатності. Про факт тимчасової втрати працездатності за допомогою дзвінка у мессенджері «Вайбер», попередив співробітника відділу кадрової роботи, цивільного захисту та військового обліку КНП «ОРКПЦ» ООР» ОСОБА_2 . Не вжито заходів для з`ясування причин його відсутності. Після повідомлення адміністрації КНП «ОРКПЦ» ООР» про відсутність ОСОБА_1 , на робочому місця, уповноважені особи КНП «ОРКПЦ» ООР» мали б вжити заходів для з`ясування причини його відсутності, а саме зателефонувати йому на мобільний номер телефону, відправити лист електронної поштою, або ж на крайній випадок написати повідомлення у доступному мессенджері. Однак, таких заходів вжито не було, не отримано письмових пояснень для з`ясування поважності причин його відсутності.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 зазначив, що після звільнення з посади мав докласти не аби яких зусиль для організації свого життя. У нього відібрали роботу, від якої він отримував задоволення та стабільний дохід. На його утриманні перебуває малолітня дитина та дружина, яка перебуває у декретній відпустці. Крім того, ринок праці за його освітою, спеціальнісю та досвідом роботою є невеликим. Інформація щодо його звільнення з підстав недотримання трудової дисципліни поширилась серед потенційних роботодавців, а тому пошук роботи ускладнюється, а звільнення вкрай негативно позначилось на його діловій репутації. Через звільнення зазнав емоційного шоку та страждань, необхідно було одразу ж приймати рішення про реорганізацію свого життя. Все ускладнювалось тим, що на запитання колег та друзів відносно причин звільнення він не розумів, що відповідати, адже відчував себе приниженим та непотрібним. Відтак, враховуючи моральні страждання, втрати ним нормальних життєвих зв`язків і того, що звільнення вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та з врахуванням державних соціальних стандартів позивач вважає, що в даному випадку розмір моральної шкоди завданої йому незаконним його звільненням з роботи має становити 100000 гривень.

Позиція відповідача в суді першої інстанції

Відповідач надав до суду відзив за змістом якого заперечував проти заявлених вимог вказуючи на їхню необґрунтованість та неправомірність. ОСОБА_1 відкрито листок непрацездатності № 7144779-1 з 08 по 14 квітня 2023 р. Проте, 13 квітня 2023 р. ОСОБА_1 приступив до виконання своїх функціональних обов`язків заступника генерального директора. Вранці 14 квітня 2023 р. ОСОБА_1 повідомив заступника начальника відділу кадрової роботи цивільного захисту та військового обліку ОСОБА_3 , що йому вночі стало недобре і він викликав швидку допомогу та прийти на роботу не може. Зміст розмови було доведено до відома в.о. генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР» шляхом написання пояснювальної записки. В понеділок, 17 квітня 2023 р. ОСОБА_1 не приступив до виконання своїх функціональних обов`язків заступника генерального директора, про що складено акт. 18 квітня 2023 р. ОСОБА_1 не приступив до виконання своїх функціональних обов`язків, по телефону пояснив, що скоро лікарняний лист відкриє, про що складено акт. 19 квітня 2023 р. станом на 11:00 ОСОБА_1 не приступив до виконання своїх функціональних обов`язків, про що складено акт. З урахуванням встановленого Правилами внутрішнього трудового розпорядку КНП «ОРКПЦ» ООР» початку робочого дня з 08:00, відсутність ОСОБА_1 на робочому місці склала понад три години. ОСОБА_1 відкрито листок непрацездатності № 7376863-1 з 14 по 18 квітня 2023 р. Проте, зазначений листок непрацездатності зареєстровано в Електронному реєстрі листків непрацездатності 19.04.2023 р. 3 особистого кабінету лікаря в електронній системі охорони здоров`я, де зазначений точний час формування відповідного медичного висновку - 19.04.2023 о 17:05. ОСОБА_1 відкрито листок непрацездатності № 7376963-1 з 19.02.2023 р. по 24.04.2023 р. Про відкриття зазначеного листка непрацездатності ОСОБА_1 КНП «ОРКПЦ» ООР» не було поставлено до відома. Відсутність на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України інформації про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 станом на 11:00 19.04.2023 р. підтверджується відповідним актом. 19.04.2023 р. складено акт про встановлення факту відсутності на робочому місці ОСОБА_1 , а саме 17.04.2023 р., 18.04.2023 р. та 19.04.2023 р., та неповажність причин відсутності на робочому місці. В результаті позивача звільнено за прогули без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Листом Управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Одеській області від 16.05.2023 р. повідомлено КНП «ОРКПЦ» ООР», що зокрема, листок непрацездатності № 7376863-1 з 14.04.2023 по 18.04.2023 р. виданий необґрунтовано, листок непрацездатності № 7376963-1 з 19.02.2023 р. по 24.04.2023 р. продовжений необґрунтовано. До Управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Одеській області надісланий запит про отримання копій відповідних довідок про перевірку. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами. Окрім цього, позивачем на підтвердження розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу надано довідку про заробітну плату. Проте, сума середньої заробітної плати ОСОБА_1 є меншою за його заробітну плату за відповідний період, що підтверджується довідкою про середню заробітну плату (дохід). Правомірність наказу від 19.04.2023 р. № 598/23-к виключає порушення прав ОСОБА_1 , а отже виключає і саму можливість відшкодування моральної шкоди. Навіть за доведеності порушення прав - право на відшкодування моральної шкоди виникає лише за наявності вини. Натомість, враховуючи суперечливу поведінку самого ОСОБА_1 та вжиття всіх належних заходів для перевірки фактів тимчасової непрацездатності, які не знайшли підтвердження, виключає наявність вини КНП «ОРКПЦ» ООР» за можливе заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ виконуючого обов`язки генерального директора КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» №598/23-к від 19.04.2023 по особовому складу працівників, яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника генерального директора з фінансово-економічних питань та інноваційного розвитку КНП «ОРКПЦ» ООР» за прогули без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з фінансово-економічних питань та інноваційного розвитку Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради». Стягнуто з КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 19.04.2023 у розмірі 813098,55 грн. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів. Стягнуто з КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 гривень. Стягнуто з КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2147,2 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щопро причини відсутності на робочому місці позивач повідомляв заступника начальника відділу кадрової роботи, цивільного захисту та військового обліку, тобто уповноважені особи КНП «ОРКПЦ» знали про тимчасову втрату працездатності ОСОБА_1 . Відповідно до фактичних обставин справи з 14 по 18 квітня та з 19 по 24 квітня 2023 року ОСОБА_1 тимчасово втратив працездатність, факт його звернення до лікаря та відкриття відповідних листів непрацездатності знайшов своє підтвердження. Однак, адміністрацією відповідача не вжито заходів для з`ясування причин відсутності ОСОБА_1 . Крім того, судом зазначено, що роботодавцем не отримано письмових пояснень від ОСОБА_1 , тоді як це могло б забезпечити захист гарантованого законом права на працю, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що звільнення є незаконним, тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню з поновленням позивача на посаді заступника генерального директора з фінансово-економічних питань та інноваційного розвитку КНП «ОРКПЦ» та відповідно стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 813098,55 грн., компенсації моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та стягнення судового збору у розмірі 2147,2 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду, КНП «ОРКПЦ» ООР» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2024 та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінку обставинам повідомлення позивачем, відповідача про свою відсутність в телефонному режимі. Суд не зазначив, чим саме передбачено таке повідомлення роботодавцю про неможливість приступити до своїх обов`язків в телефонному режимі на підставі якого нормативно-правового акту робиться саме в такий спосіб повідомлення. Районний суд зазначаючи про те, що КНП «ОРКПЦ ООР» не було вжито заходів щодо з`ясування причин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці, не обґрунтовує, на підставі якого закону чи порядку апелянт мав з`ясовувати причини відсутності на робочому місці. В цій частині, апелянт звертає увагу, що з метою з`ясування причин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці здійснювалася перевірка наявності на порталі електронних послуг ПФУ інформації про тимчасову непрацездатність позивача з 17.04.2023 до 11-00 19.04.2023, а тому, з урахуванням повідомлення ОСОБА_1 18.04.2023 про неможливість приступити до роботи та відсутності інформації про відповідні листки непрацездатності за вказаний період у апелянта на час прийняття наказу про звільнення були достатні причини для визнання причин відсутності позивача на робочому місці. Тобто, фактично, суд задовольнив позовні вимоги в цій частині виключно у зв`язку з відсутністю пояснень з боку позивача, при тому, що взагалі не дослідив саме порушення вчинене ОСОБА_1 .

Щодо стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 813 098,55 грн, зазначає, що в матеріалах справи відсутня довідка №4, на яку послався районний суд в своєму рішенні. В той же час в матеріалах справи наявна довідка №41, в якій зазначається, що середньоденна заробітна плата позивача за грудень 2022 та січень 2023 складає 4 927 грн. А отже, судом невірно взято до уваги місяці грудень 2022 та січень 2023 року. Судом не враховано і той факт, що Наказом в. о. генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР від 25.01.2023 № 50-к ОСОБА_1 - було вирішено відсторонити від виконання обов`язків з 25 січня 2023 року на час проведення службового розслідування, а також припинити нарахування та виплату заробітної плати на час відсторонення від роботи. При цьому, позивач з 25.01.2023 по 17.03.2023 перебував на лікарняному (та відсторонений), а вже 19.04.2023 - звільнений з роботи, то керуючись пунктом абзацом 5 Постанови середньоденна заробітна плата мала бути розрахована за листопад та грудень 2022 року, а не за грудень 2022 та січень 2023 року як врахував суд. Отже, у зв`язку з цим середньоденна заробітна плата складає не 4 927 грн. 87 коп., а 4 202,14 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди, зазначає, що жодних доказів, які б свідчили про понесені позивачем душевні страждання або переживання не надано взагалі в даній справі, а тому не зрозуміло якими доказами керувався суд при задоволенні позову в цій частині.

Також звертає увагу на судом порушення норм процесуального та матеріального права з приводу стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн, оскільки позивачем не надано акт здачі-приймання виконаних робіт , звіт про надання правої допомоги, детальний опис вартості виконаних робіт. Тобто суд не дослідив, які саме дії вчинив адвокат для представництва інтересів так як дана сума витрат є неспіввісною зі складністю даної справи.

Позиція позивача в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2024 - без змін, оскільки належних заходів для з`ясування причин відсутності, окрім моніторингу ПЕП ПФУ, відповідачем не вживалося. Так, дійсно, листом Управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Одеській області встановлено, що лист непрацездатності № 7376863-1 з виданий необґрунтовано, а лист непрацездатності 7376963-1 продовжений необґрунтовано. Однак, всупереч доводу апелянта про неврахування судом таких обставин при постановленні рішення, під час судового провадження був допитаний лікар, що видавав такі листи непрацездатності, яка підтвердила, що ОСОБА_1 у встановленому порядку звертався до неї з підстав погіршення самопочуття. Сам акт перевірки таких листів непрацездатності, у якому вказано про причини невизнання таких листів непрацездатності необґрунтовано виданими та продовженими, і дії самого ОСОБА_1 не перебувають у такому причинно-наслідковому зв`язку. В причинному зв`язку перебувають дії самого лікаря, яка невчасно внесла відомості щодо непрацездатності ОСОБА_1 і яка підтвердила, що дійсно, через її дії листи визнані необґрунтовано виданими та продовженими. ОСОБА_1 не був обізнаний про не відкриття листів непрацездатності лікарем, якби КНП «ОРКПЦ» ООР» належним чином вживали заходів для з`ясування причин відсутності робітника на робочому місці, окрім к перевірки ПЕП ПФУ, то ОСОБА_1 можливо б і звернувся до лікаря з питанням не відкритих листів непрацездатності. Зазначає, жодною нормою Закону або ж нормативно-правовим актом, та й навіть локальними актами КНП «ОРКПЦ» ООР» не передбачено взагалі будь-яке попередження про тимчасову непрацездатність. Суд першої інстанції ретельно дослідив усі обставини справи, допитав свідків. Судом було надано оцінку вчиненим діям позивача. Порушення в діях ОСОБА_1 відсутні, оскільки, всі необхідні від нього дії (попередження відділу кадрів про погане самопочуття та відкриття листів непрацездатності, звернення до лікаря) були здійснені.

В судове засідання, призначене на 30.01.2025 з`явилися: представник скаржника КНП «ОРКПЦ» ООР - адвокат Тарановський Р.В. та представник ОСОБА_1 - адвокат Друмова В.В.

3.Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга КНП «ОРКПЦ» ООР підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

06 липня 2021 року наказом генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради» № 166-к ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника генерального директора.

З 12 липня 2021 року ОСОБА_1 працює на посаді заступника генерального директора з фінансово-економічних питань та інноваційного розвитку комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради.

03 червня 2022 року рішенням Одеської обласної ради № 431-VIII комунальному некомерційному підприємству «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради» змінено назву на комунальне некомерційне підприємство «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» (далі - КНП «ОРКПЦ «ООР»).

З 14 по 18 квітня 2023 року відповідно до відомостей з особистого кабінету Порталу електронних послуг Пенсійного Фонду України ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний, що підтверджується листком непрацездатності №7376863-1.

З 19 по 24 квітня 2023 року відповідно до відомостей з особистого кабінету Порталу електронних послуг Пенсійного Фонду України ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний, що підтверджується листком непрацездатності №7376963-1.

За відомостями порталу електронних послуг Пенсійного фонду України не було інформації про зазначені випадки тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 з 17.04.2023 до 11:00 19.04.2023 - КНП «ОРКПЦ» ООР».

19 квітня 2023 року наказом виконуючого обов`язки генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР» № 598/23-к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника генерального директора з фінансово-економічних питань та інноваційного розвитку КНП «ОРКПЦ» ООР» за прогули без поважних причин згідно п.4 ст. 40 КЗпП України.

В цей же день за допомогою месенджера «Вайбер» ОСОБА_1 отримав від співробітника відділу кадрової роботи, цивільного захисту та військового обліку КНП «ОРКПЦ» ООР» фото вищезазначеного наказу про звільнення та лист № 666 від 19.04.2023 з проханням з`явитись до КНП «ОРКПЦ» ООР» для отримання трудової книжки.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка є сімейним лікарем позивача, підтверджувала звернення ОСОБА_1 , однак зазначила, що дані по лікарняному введено некоректно, на внесення лікарняного є п`ять днів. 18 і 19 квітня ОСОБА_1 був на прийомі надав усі дослідження. Відомості внесено пізніше, тому виникла затримка з його розміщенням в електронному кабінеті.

Свідок ОСОБА_2 , яка займає посаду заступника начальника відділу кадрової роботи, цивільного захисту та військового обліку повідомила, що позивач вийшов на роботу 13 квітня 2023 року в період дії лікарняного, а наступного дня повідомив, що йому стало погано. В переписці повідомив, що буде лікарняний лист, однак в електронному кабінеті станом на 19 квітня 2023 року на 11:00 годину його не було.

За результатами перевірки Управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Одеській області від 16.05.2023 повідомлено КНП «ОРКПЦ» ООР», що зокрема, листок непрацездатності № 7376863-1 з 14.04.2023 по 18.04.2023 виданий необґрунтовано, листок непрацездатності № 7376963-1 з 19.02.2023 по 24.04.2023 - продовжений необґрунтовано.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийняття на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з нормами п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (ст. 147 КЗпП).

За нормами ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

В своїй постанові від 12 листопада 2020 року у справі №369/9301/18 Верховний Суд наголосив на тому, що обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця. Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причин його відсутності.

Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з КНП «ОРКПЦ «ООР» в період з 06.07.2021по 19.04.2023.

Трудові відносини були припинені на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин, а саме прогул 17.04.2023 та 18.04.2023 (повні дати) та 19.04.2023 на підставі актів комісії від 17.04.2023, 18.04.2023 та від 19.04.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відкрито листок непрацездатності №7144779-1 з 08.04.2023 по 13.04.2023 (том І: а.с. 46-48).

13.04.2023 ОСОБА_1 приступив до виконання своїх функціональних обов`язків заступника генерального директора, що сторонами не заперечується.

Однак вже вранці 14.04.2023 ОСОБА_1 повідомив заступника начальника відділу кадрової роботи цивільного захисту та військового обліку ОСОБА_3 , про те, що йому вночі стало недобре і він викликав швидку допомогу та приїхати на роботу він не може. Зміст розмови було доведено до відома в.о. генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР» шляхом написання пояснювальної записки.

В понеділок, 17.04.2023 ОСОБА_1 не приступив до виконання своїх функціональних обов`язків заступника генерального директора, про що складено акт.

18.04.2023 ОСОБА_1 не приступив до виконання своїх функціональних обов`язків заступника генерального директора, по телефону пояснив, що скоро лікарняний лист відкриє, про що складено акт.

19.04.2023 станом на 11:00 ОСОБА_1 не приступив до виконання своїх функціональних обов`язків заступника генерального директора, про що складено акт.

З урахуванням встановленого Правилами внутрішнього трудового розпорядку КНП «ОРКПЦ» ООР» початку робочого дня - з 08:00, відсутність ОСОБА_1 на робочому місці склала понад три години.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначав, що йому було відкрито листки непрацездатності №7376863-1 в період з 14.04.2023 по 18.04.2023 (том І: а.с. 63-65) та №7376963-1 в період з 19.04.2023 по 24.04.2023 (том І: а.с. 68-70).

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що листок непрацездатності ОСОБА_1 №7376863-1 в період з 14.04.2023 по 18.04.2023 було зареєстровано в Електронному реєстрі листків непрацездатності 19.04.2023, що підтверджується Витягом з електронного реєстру листків непрацездатності щодо листка непрацездатності №7376863-1 (том І: а.с. 63-65), а також фото з відображенням особистого кабінету лікаря в електронній системі охорони здоров`я, де зазначений точний час формування відповідного медичного висновку - 19.04.2023 о 17:05 (том І: а.с. 66).

В подальшому, 19.04.2023 ОСОБА_1 було відкрито листок непрацездатності №7376963-1 в період з 19.04.2023 по 24.04.2023.

Заперечуючи проти доводів позовної заяви, відповідачем було зауважено, що про відкриття зазначеного листка непрацездатності, ОСОБА_1 КНП «ОРКПЦ» ООР» не було поставлено до відома. Відсутність на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України інформації про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 станом на 11:00 19.04.2023 також підтверджується відповідним актом.

До того ж встановлено, що з приводу обґрунтованості видачі та продовження електронних листків непрацездатності ОСОБА_1 , 21.04.2023 відповідачем на адресу Управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Одеській області було надіслано запит №677, у відповідь на який Листом Управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Одеській області від 16.05.2023 повідомлено КНП «ОРКПЦ» ООР», що зокрема, листок непрацездатності №7376863-1 з 14.04.2023 по 18.04.2023 виданий необґрунтовано, а листок непрацездатності №7376963-1 з 19.02.2023 по 24.04.2023 - продовжений необґрунтовано (том І: а.с. 83).

Встановлено, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції була допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка є сімейним лікарем позивача та яка підтверджувала звернення ОСОБА_1 , однак зазначила, що дані по лікарняному введено некоректно, на внесення лікарняного є п`ять днів. 18 і 19 квітня ОСОБА_1 був на прийомі надав усі дослідження. Відомості внесено пізніше, тому виникла затримка з його розміщенням в електронному кабінеті.

Матеріалами справи також встановлено, що на виконання ухвали Суворовського районного суду від 17.07.2023 (том І: 134-135), Управлінням контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Одеській області надано до суду копію Акту від 12.05.2023 №28 про проведення перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності на ім`я ОСОБА_1 у ТОВ «Новітній медичний простір, з пропозицій якого вбачається, що Сімейному лікарю ОСОБА_5 при видачі ЕЛН додержуватись вимог Наказу МОЗ України від 28.02.2020 №587 зі змінами (том І: а.с. 152-157).

Матеріали справи також містять копію Акту від 12.05.2023 №28 (наданий до суду на виконання ухвали Суворовського районного суду від 17.07.2023 Управлінням контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Одеській області) про проведення перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності на ім`я ОСОБА_1 у ТОВ «Новітній медичний простір, з пропозицій якого вбачається, що Сімейному лікарю ОСОБА_5 при видачі ЕЛН додержуватись вимог Наказу МОЗ України від 28.02.2020 №587 зі змінами (том І: а.с. 152-157).

При цьому не зазначено та не встановлено існування об`єктивних перешкод для внесення відомостей про лікарняний вчасно.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції, скасовуючи наказ виконуючого обов`язки генерального директора КНП «ОРКПЦ» ООР» №598/23-к від 19.04.2023, не взяв до уваги, що у відповідача були наявніобґрунтовані підстави задля звільнення позивача саме за п.4 ч.1 статті 40 КЗпП України через прогули без поважних причин, а саме прогул 17.04.2023 та 18.04.2023 (повні дати) та 19.04.2023.

Оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про визнання наказу про звільнення протиправним, які позивачем не доведені, тому вони також задоволенню не підлягають.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга КНП «ОРКПЦ «ООР», є частково доведеною, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Вирішуючи питання про судові витрати у справі відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд виходить із такого розрахунку.

Так, відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.13ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 12333,81 грн. необхідну компенсувати відповідачу за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2024 скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Судові витрати Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» в розмірі 12333,81 грн компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.02.2025

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева