Справа № 296/652/25
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі головуючої судді Пилипюк Лілії Миколаївни, за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В., розглянувши заяву адвоката Бардошевської Тетяни Ігорівни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини,

в с т а н о в и в :

22 січня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини.

Ухвалою судді від 24 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

05 лютого 2025 року адвокат Бардошевська Т. І. звернулася до Корольовського районного суду міста Житомира із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, адвокат зазначає, що на підставі п. 4 ч. 1 статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. В разі задоволення позову позивач отримає статус батька, який самостійно виховує та утримує дитину, що породжує відповідні правові наслідки для позивача, зокрема можливість отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Оскільки воєнний стан та загальна мобілізація в Україні триває, то існує ймовірність вжиття мобілізаційних заходів до позивача, що потягне за собою залишення неповнолітньої особи без батьківського нагляду і унеможливить виконання позивачем його батьківських обов`язків.

На підставі наведеного, заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 застосування мобілізаційних заходів відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи на підставі частини 1 статті 153 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд зазначає, що предметом спору в цій справі є визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини батьком. Натомість, питання надання позивачу відстрочки від мобілізації, питання правомірності тих чи інших дій ІНФОРМАЦІЯ_2 НЕ входить до предмету розгляду цієї справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд ураховує, що заявник не надав жодного доказу на підтвердження вимог заяви, зокрема відсутні докази того, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, приданим до військової служби, перебуває на відповідному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав повістку чи мобілізаційне розпорядження.

Суд також звертає увагу, що відповідно до п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець, який самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду, звільняється з військової служби.

Захід забезпечення позову, про який просить представник позивача, виходить за межі позовних вимог, є неспівмірним з предметом спору.

Таким чином, наведені у заяві про забезпечення позову аргументи не свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, суд вважає, що заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Бардошевської Тетяни Ігорівни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК