№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3952/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Ул`яновська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Ул`яновської О.В., у справі №759/17258/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про звільнення від повноважень опікуна,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про звільнення від повноважень опікуна. Зазначала, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року у справі № 759/20506/21 за поданням Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, встановлено опіку над її недієздатним сином ОСОБА_2 та призначено її його опікуном. У зв`язку з погіршенням стану її здоров`я та неможливістю належним чином опікуватись недієздатним позивачка ОСОБА_1 просила суд звільнити її від обов`язків опікуна над підопічним ОСОБА_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що повноваження опікуна є добровільними і особа має право відмовитися від них, що не було враховано судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення. Наголошує на тому, що вона є особою пенсійного віку зі складними життєвими обставинами та, перебуваючи в стані стресу через військові дії, не може забезпечити належний догляд за підопічним. В заяві про її звільнення від повноважень опікуна вона вказала, що її старший син ОСОБА_3 є найбільш відповідною особою для призначення опікуном над недієздатним ОСОБА_2 . Відмовляючи у задоволенні її заяви, суд фактично змушує її до виконання цивільно-правових зобов`язань, порушуючи її права та права її підопічного.

В судове засідання ОСОБА_1 , представник Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано недієздатним.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року встановлено опіку над недієздатнимОСОБА_2 тапризначено останньому опікуном його матірОСОБА_1 (а.с. 8).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною, продовжено на два роки строк дії рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2021 року про визнання ОСОБА_2 недієздатним.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку провідсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 . Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що в заяві відсутня мотивація потреби в звільненні опікуна від повноважень над недієздатною особою, а в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження неможливості повноцінного виконання обов`язків опікуном і необхідності призначення іншого опікуна над недієздатним.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналогічні положення викладені в ч. 1 ст. 300 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця.

Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку.

Суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування.

За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Згідно з частиною 2 статті 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Згідно до п. 5.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 за № 34/166/131/88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 за №387/3680 опікуни та піклувальники на їх прохання можуть бути звільнені від виконання своїх обов`язків, якщо орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного визнає, що дане прохання викликане поважною причиною.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм законодавства, опікун недієздатного має відповідні обов`язки щодо опіки над такою недієздатною особою (дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням), та не може відмовлятися від їх здійснення без поважних причин.

Звертаючись до суду з заявою про звільнення від повноважень опікуна ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є особою пенсійного віку зі складними життєвими обставинами та, перебуваючи в стані стресу через військові дії, не може забезпечити належний догляд за підопічним сином ОСОБА_2 , тобто не може виконувати обов`язки опікуна.

Разом з тим, належних та допустимих доказів щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , які б могли доводити неможливість виконувати функції опікуна за станом здоров`я, суду надано не було. Також суду не було надано доказів існування у заявниці інших об`єктивних причин неможливості повного чи часткового виконання обов`язків опікуна щодо підопічного та необхідності призначення іншого опікуна над недієздатним.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у поданій до суду заяві ОСОБА_1 про звільнення її від повноважень опікуна недієздатного ОСОБА_2 , не наведено об`єктивних підстав для звільнення діючого опікуна.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що особисто ОСОБА_1 не зверталась до опікунської ради із заявою про звільнення її від обов`язків опікуна та відповідними доказами про стан її здоров`я чи наявність поважних причин неможливості виконувати функції опікуна.

Оцінюючи у сукупності наданні докази, встановленні судом обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги заявника не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, не ґрунтуються на вимогах закону і не відповідають інтересам недієздатної особи, а тому заява не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору та фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 29 січня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді