Справа № 373/1941/24
Номер провадження 2/373/93/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 р. м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Реви О. І.

за участю:

секретаря судових засідань Хоменко Н. І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Кожуховського О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марини Миколаївни, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кожуховський О.В. 05.09.2024 звернувся до суду із позовом про визнання протиправною та скасування постанови приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марини Миколаївни від 12.04.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 .

Одночасно із позовною заявою представник позивача адвокат Кожуховський О. В. подав до суду клопотання про витребування доказів від приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марини Миколаївни: належним чином завіреної копії спадкової справи № 50 за 2023 рік на померлу ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 11.09.2024 було відкрите провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марини Миколаївни належним чином завірену копію спадкової справи № 50 за 2023 рік на померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Іншою ухвалою суду від 11.09.2024 було витребувано від Першої переяславської державної нотаріальної контори докази, що містять нотаріальну таємницю: належним чином завірену копію заповіту, складеного 04.11.2014 ОСОБА_3 , реєстраційний номер 1627.

16.09.2024 від приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М. М. до суду направлено завірену належним чином фотокопію спадкової справи № 50 за 2023 рік на померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

18.09.2024 від Першої переяславської державної нотаріальної контори до суду подана належним чином завірена копія заповіту, складеного 04.11.2014 ОСОБА_3 , реєстраційний номер 1627.

02.10.2024 від приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марини Миколаївни до суду подана заява про розгляд справи без її участі та про невизнання позову. Будь-якого відзиву на позов подано не було.

Аналогічна заява від приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марини Миколаївни надійшла до суду 29.10.2024.

20.12.2024 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

13.01.2025 судове засідання було відкладене в зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи.

06.02.2025 відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги подані відповідачем 02.10.2024 та 29.10.2024 заяви про розгляд справи в її відсутності, а також відсутність заяв третьої особи про відкладення судового розгляду судом постановлена ухвала про розгляд справи за їх відсутності.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Кожуховський О. В. заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Зокрема зазначив про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка за свого життя 04.11.2014 склала заповіт на користь свого сина ОСОБА_2 . Після відкриття спадщини позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. На підставі такої заяви була заведена спадкова справа. У подальшому позивач звернувся до цього ж нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця. Проте, нотаріус відмовила позивачу у вчиненні такої нотаріальної дії, оскільки є спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , який відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, бо був зареєстрований в одному будинку разом із спадкодавцем. Отже, постійно з нею проживав.

Позивач вважає таку постанову нотаріуса незаконною, оскільки вона суперечить приписам ст. 1223, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, а також вимогам ст. 7, 47, 49, 67 Закону України «Про нотаріат», а тому просить її скасувати.

Позивач за його заявою був допитаний в судовому засідання як свідок. Із його показань вбачається, що його рідний брат ОСОБА_2 не проживав з батьками з 2016 чи 2018 року, а був лише зареєстрований у батьківському будинку, провідував батьків вкрай рідко. Ні до хвороби матері, ні тоді, коли мати у 2020 році захворіла, він не жив у будинку разом з нею. Від початку хвороби матері він самоусунувся від свого обов`язку доглядати її. Таку ж поведінку обрали і члени його сім`ї. Як син, ОСОБА_2 , про матір не дбав і його поведінка позивачу незрозуміла.

Участі в лікуванні та постійному догляді за хворою матір`ю ОСОБА_2 не приймав і не цікавився її долею взагалі. Дізнавшись про смерть матері від своєї співмешканки, він не прийшов на поховання, участі у похованні не приймав.

Брат ОСОБА_2 мешкає у м. Переяславі неподалік батьківського будинку разом із співмешканкою та дітьми, але позивач не спілкується з ним із-за його негативної поведінки та безвідповідального ставлення до долі батьків, особливо до матері, яка все життя дбала про нього як про меншого сина.

Йому було відомо про складений матір`ю заповіт на користь брата. Цей заповіт мати хотіла змінити, оскільки ОСОБА_2 перестав дбати про неї як про непрацездатну матір. Була домовленість із нотаріусом про виїзний прийом для складання нового заповіту, але, нажаль, мати померла напередодні узгодженої дати вчинення нотаріальної дії.

Із показань свідка ОСОБА_4 вбачається, що її будинок розташований поруч із будинком позивача та будинком його матері ОСОБА_3 . Із матір`ю позивача вона товаришувала, а тому їй відомі певні обставини справи. Зокрема, вона зазначила про те, що третя особа ОСОБА_2 не проживав у батьківському будинку близько 5-6 років до дня смерті матері. Окрім того, навіть не провідував матір, хоче живе в м. Переяславі на сусідній вулиці разом із співмешканкою. Під час хвороби ОСОБА_3 її молодший син ОСОБА_2 самоусунувся від її утримання та піклування. Весь тягар піклування та догляду за хворою матір`ю впав на плечі позивача, котрий проживає у власному помешканні поруч із батьківським будинком.

Свідок ОСОБА_5 дала тотожні показання в суді.

Із показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є подружжям, вбачається, що вони є сусідами як позивача так і його покійної матері. Вони були у товариських відносинах із матір`ю позивача ОСОБА_3 . Від часу її хвороби позивач здійснював за нею догляд та приймав участь у лікуванні. Молодший син ОСОБА_3 ОСОБА_2 самоусунувся від догляду за матір`ю, припинив будь-яке спілкування з нею, навіть не був присутній під час її поховання. Приблизно з 2019 року ОСОБА_2 вони не бачили у помешканні батьків. Також їм відомо, зі слів покійної ОСОБА_3 , про її намір змінити свій заповіт, оскільки син ОСОБА_8 навіть її не провідував, знаючи про її тяжку хворобу. Проте, вона померла за день до того як мав прийти до неї нотаріус за викликом. Незадовго до дня смерті ОСОБА_3 попросила ОСОБА_7 повідомити сина ОСОБА_9 про її бажання побачити його, але він відмовився від провідування матері та повідомив, що у випадку її смерті він не прийде на її похорони, оскільки вона йому не потрібна.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Судом установлено, що із свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого повторно 22.09.2023 Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) вбачається, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 .

Із Витягу з Реєстру територіальної громади за № 2023/007205885 від 08.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2014 можливо дійти висновку, що батько позивача ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і спадкоємцем його майна стала його дружина ОСОБА_3 , матір позивача. Зазначене Свідоцтво посвідчене державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Київської області, реєстр № 1625.

Цього ж дня, 04.11.2014, ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я свого сина ОСОБА_2 . Зазначений заповіт був посвідчений цим же державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Київської області, реєстр № 1627.

Із Витягу з Реєстру територіальної громади за № 2023/002213621 від 14.03.2023 вбачається, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 02.10.2023 Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

Із довідки про причину смерті ОСОБА_3 від 02.10.2023 вбачається, що причиною смерті слугувала ракова інтоксикація, рак товстого кишківника.

Факт здійснення позивачем соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за своєю матір`ю підтверджується не лише показаннями свідків, що були допитані в судовому засіданні, а й довідкою Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради № 460 від 04.10.2023 та Актами депутата Переяславської міської ради № 582 від 04.10.2023 та № 375 від 30.04.2024.

05.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Мусієнко М. М. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. У заяві ним указано, що йому відомо про зміст заповіту матері, але він бажає прийняти спадщину як спадкоємець за законом, котрий має право на обов`язкову частку.

Матеріали спадкової справи містять довідку від 11.03.2021 № 554, видану виконавчим комітетом Переяславської міської ради про те, що ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Окрім неї, у цьому домоволодінні зареєстровані ОСОБА_2 , 1984 р.н. та ОСОБА_11 , 2017 р.н. Зазначені обставини указані на підставі будинкової книги.

Також матеріали спадкової справи містять Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9 від 05.10.2023 з якого вбачається, що заявником про внесення такого актового запису є ОСОБА_1 .

Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0 підтверджується факт народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та відомості про його батьків: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

12.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Мусієнко М. М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3

12.04.2024 приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Мусієнко М. М. ухвалила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_3 .

Постанова вмотивована тим, що єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 та на ім`я якого спадкодавець склала заповіт. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Окрім того нотаріус зазначила про те, що оскільки спадкодавець ОСОБА_3 , заповіла своє майно ОСОБА_2 , то цим заповітом позбавила ОСОБА_1 права на спадкування, хоча він і має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України.

Таким чином нотаріус дійшла висновку, що ОСОБА_1 не має права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Такій висновки нотаріуса не відповідають вимогам законодавства, прийнята постанова є незаконною, а тому підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач ОСОБА_1 , подавши 05.10.2023 до нотаріуса заяву про прийняття спадщини вчинив дії, що визначені ч. 2 ст. 1223 та 1261 ЦК України. Зокрема, законом передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Окрім того, нотаріус самостійно встановила, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, законом визначено наявність одночасно двох умов задля підтвердження того, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; 2) відсутність заяви про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Це означає, що спадкоємець за законом чи заповітом на час відкриття спадщини повинен постійно проживати разом із спадкодавцем та протягом шести місяців від дня відкриття спадщини не подати заяву про відмову від спадщини.

Відсутність цих двох умов у діях ОСОБА_2 підтверджується дослідженими судом доказами: показаннями свідків та матеріалами спадкової справи.

Чинним законодавством ч. 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Тобто, законодавець не ототожнює поняття «проживання» та «реєстрація місця проживання», оскільки відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Одночасно бути зареєстрованим у кількох місцях проживання законодавство забороняє, що визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265. Отже, місце реєстрації проживання та житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово є різними поняттями за своєю правовою природою і тягнуть за собою різні юридичні наслідки.

Із показань свідків судом установлено, що ОСОБА_2 постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, домоволодіння АДРЕСА_1 не було його житлом, у розумінні ст. 29 ЦК України, в зв`язку з тим, що він з 2018-2019 років проживав в іншому помешканні, що належить іншій особі, разом із своєю співмешканкою та донькою.

Також, за матеріалами спадкової справи судом установлено, що ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини. Натомість, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та у подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Нотаріус дійшла помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом та є таким, що прийняв спадщину, адже у його діях були відсутні дві обов`язкові складові, визначені ч. 3 ст. 1268 ЦК України: 1) постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; 2) відсутність заяви про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Нотаріус також дійшла помилкового висновку, що оскільки спадкодавець ОСОБА_3 заповіла своє майно ОСОБА_2 , то цим заповітом позбавила ОСОБА_1 права на спадкування, хоча він і має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України. Окрім того, помилковим є висновок нотаріуса про те, що ОСОБА_1 не має права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Такі висновки (твердження) нотаріуса не відповідають вимогам цивільного законодавства. Зокрема, ч. 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

ОСОБА_2 не може вважатися таким, що прийняв спадщину, бо не вчинив жодної дії, передбаченої ст. 1268 та 1269 ЦК України.

У свою чергу, ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України подав 05.10.2023 нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Також, ОСОБА_3 своїм заповітом від 04.11.2014 не позбавляла жодного спадкоємця права на спадщину, як це передбачено ч. 2 ст. 1235 ЦК України заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Отже, ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом і за законом не вчинив жодної дії, яка б свідчила про прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відтак, у відповідності до приписів ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщини.

На противагу цьому, ОСОБА_1 у відповідності до приписів ч. 2 ст. 1223 ЦК України отримав право на спадкування після смерті матері ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за законом ( ч. 1 ст. 1261 ЦК України); подав заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України); не може вважатися таким, що був позбавлений права на спадкування в зв`язку з відсутністю правових підстав, що визначені ч. 2 ст. 1235 ЦК України.

Відтак, суд дійшов висновку визнати незаконною та скасувати постанову приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марини Миколаївни від 12.04.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_3 , оскільки вона не ґрунтується на вимогах закону нормах ЦК України (Книга шоста. Спадкове право).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даній справі був сплачений судовий збір в розмірі 3 003 грн 70 коп. Вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про повернення зайво сплаченої суми позивач не заявляв. Виходячи із принципу диспозитивності суд не вбачає підстав для ухвалення рішення щодо розподілу судових витрат, питання про які може бути вирішено у порядку, передбаченому відповідними нормами ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 15, 16, 29, 1223, 1235, 1241, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, згідно ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 211, 223, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марини Миколаївни, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марини Миколаївни від 12.04.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 10.02.2025.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

представник позивача: адвокат Кожуховський Олег Вікторович, адреса для листування: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко Марина Миколаївна, адреса місцезнаходження: вул. Б. Хмельницького, буд. № 59, м. Переяслав, Бориспільський район, Київська область, 08400;

третя особа: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: О. І. Рева