РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3889/24

07 лютого 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.04.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №20.04.2023-100003175 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно умов даного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн., строком на 42 дні. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 21 200 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати (судовий збір) у розмірі 2 422, 40 грн., пов`язані з розглядом даної справи.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 25.10.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

27.11.2024 року від представника відповідача - адвоката Восковського Ю. О. до суду надійшов відзив на позовну заяву (документ сформовано в системі «Електронний суд» 26.11.2024), в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав та зазначив, що спірний кредитний договір, на який посилається позивач, є електронним договором і був підписаний нібито електронним підписом - шляхом накладення одноразового ідентифікатора в ІТС позивач.

Відповідно до закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному законом. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому законом.

Акцептування клієнтом попередньо надісланої оферти шляхом надсилання електронного повідомлення, або заповненням формуляра заяви (форми), які повинні містити істотні умови кредитного договору, про прийняття такої пропозиції. При цьому зазначені електронне повідомлення та заява (формуляр) підписуються електронним підписом одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор направляється споживачу засобами зв`язку, зазначеними під час реєстрації та може використовуватися тільки один раз.

Після акцептування клієнтом оферти, (клієнт) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Документ повинен містити обов`язкові відомості відповідно до закону, рекомендується також зазначати умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів (за необхідності).

Належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ІТС, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів. Однак, таких доказів з боку позивача не було надано суду.

Крім того, відповідачку ніхто не ознайомлював з Умовами і Правилами надання договорів в даній установі (актуальними на момент укладення) і жодних подібних Умов і Правил з боку сторони позивача не було надано суду, а в особливості таких, на яких би були б підписи відповідачки про ознайомлення.

Тобто відповідачці не було належним чином роз`яснено про нарахування такого розміру відсотків на даний кредит і про умови нарахування таких відсотків.

З самого ж договору чітко не встановлюється те чи була відповідачка належним чином проінформована з боку позивача та обізнана про всі істотні умови договору (в тому числі і про відсотки).

Так як електронний підпис одноразовим ідентифікатором не є аналогом власноручного чи електронного цифрового підпису, то це свідчить про те, що позивачем жодним належним і допустимим чином не доведено і те, що відповідачка хоча б якимось чином була ознайомлена з умовами кредиту (і додатками до нього), і що відповідачка розуміла усі особливості (порядки нарахувань, відсотки).

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують обставину ознайомлення відповідачки з усіма істотними умовами договору та погодження цих умов. Тому, відсутні підстави вважати, що фінансова установа в даному випадку дотримала вимоги, передбачені частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які має на увазі фінансова установа.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

03.12.2024 року від представника позивача Павленка Д. О. до суду надійшла відповідь на відзив (документ сформовано в системі «Електронний суд» 02.12.2024), в якій представник позивача зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено шляхом: 1) ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (офертою); 2) акцепту відповідачем пропозиції шляхом надсилання відповідачем Заявки від 20.04.2023 р.; 3) отримання відповідачем Підтвердження кредитного договору № 20.04.2023-100003175 від 20.04.2023 р. Таким чином, було укладено Кредитний договір №20.04.2023-100003175 від 20.04.2023 р. у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової.

Стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останньою, як фінансовий - НОМЕР_4.

За інформацією з Довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 0115/24-1 від 01.12.2024 р.: «на номер абонента НОМЕР_1 20.04.2023 о 23:25:09 було доставлено SMS повідомлення з текстом: «Код підтвердження: НОМЕР_3». Саме цей код було використано відповідачкою для підписання Кредитного договору -20.04.2023 о 23:25.

Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля - ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено.

Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами.

Дії відповідача при оформленні кредитного договору фіксувались у Журналі подій позивача, у порядку передбаченому Положенням про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 20.12.2023 № 172.

Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією від 20.04.2023 р., яка є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено нею у кредитному договорі, за допомогою еквайрингу - Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним бухгалтерським документом.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20.04.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №20.04.2023-100003175 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн., строком на 42 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 31.05.2023.

Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на банківський рахунок споживача.

Пунктом 4.4. Договору визначено, що сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання Кредиту (включаючи безпосередньо день надання Кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення Кредиту позичальник у день цього повернення сплачує Проценти за період фактичного користування Кредитом (включаючи безпосередньо день надання Кредиту). У разі дострокового часткового повернення Кредиту у день повернення позичальник сплачує Проценти за період фактичного користування всією сумою Кредиту, а на залишок суми Кредиту нараховуються Проценти у загальному порядку, передбаченому договором.

Відповідно до п. 6.1. Договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи квитанції «Liqpay» про перерахунок коштів, позивачем 20.04.2023 року надано відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн., що свідчить про виконання позивачем своїх обов`язків відповідно до кредитного договору.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, y зв`язку з чим, станом на 26.03.2024 року, у неї утворилась заборгованість.

Так, з довідки-розрахунку про стан заборгованості судом встановлено, що за кредитним договором №20.04.2023-100003175 від 20.04.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 21 200,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000,00 грн. та по процентам в розмірі 11 200,00 грн, чим порушуються права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр».

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач належно не виконувала зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем. При цьому, ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримала кредитні кошти, однак належним чином не виконувала свої обов`язки за договором.

Покликання відповідача на те, що при укладанні кредитного договору вона не була ознайомлена з усіма істотними умовами договору не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи при укладанні кредитного договору позивачем на абонентський номер відповідача НОМЕР_4, який вона вказала як фінансовий, 20.04.2023 року о 23:25:09 було доставлено SMS - повідомлення з текстом: «Код підтвердження: НОМЕР_3», що підтверджується довідкою №0112/24-1, виданою 01.12.2024 року генеральним директором ТОВ «Старт-мобайл» Шаменко В. Ю.

Вказаний код було використано відповідачкою для підписання Кредитного договору - 20.04.2023 о 23:25:55.

Разом з тим, з візуальної форми послідовності дій учасників електронної комерції (кредитора та позичальника), щодо укладання електронного договору в інформаційно - телекомунікаційній системі (кредитний договір №20.04.2023-100003175 від 20.04.2023 року) вбачається, що 20.04.2023 року о 23:25:19 позивачем для відповідача було направлено Паспорт споживчого кредиту; 20.04.2023 року о 23:25:29 позивачем для відповідача було направлено Заявку, Оферту та Акцепт, які містять істотні умови кредитного договору.

20.04.2023 року о 23:25:55 відповідачем було здійснено підписання Акцепту одноразовим ідентифікатором та направлення його фінансовій установі.

20.04.2023 року о 23:26:14 позивачем було направлено відповідачу підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа.

Таким чином, з даної візуальної форми вбачається, що відповідач була повністю ознайомленою з умовами кредитного договору та прийняла їх, підписавши договір одноразовим ідентифікатором НОМЕР_3.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. З Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно - комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. З Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеній у його постанові від 12.01.2021 р. у цивільній справі №524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є ... комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено...».

Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами.

Враховуючи те, що суд встановив факт укладення між позивачем ТзОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який сплачений згідно платіжної інструкції №СЦ00017631 від 11.10.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 137, 141, 158, 211, 263-265, 268, 279 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610-612, 615, 626, 628, 629, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ) заборгованість за кредитним договором №20.04.2023-100003175 від 20.04.2023 року у розмірі - 21 200 (двадцять одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місце знаходження м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, Київська обл.), .

Відповідач:

ОСОБА_1 , (жителька АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено

07 лютого 2025 року.

СуддяЛ. А. Грипіч